П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

_____________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

18 січня 2022 р.	м.Одеса	Справа № 420/13055/21	
Головуючий в 1 інстанції: Аракелян М.М.
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача Домусчі С.Д.
суддів: Семенюка Г.В., Шляхтицького О.І.,
за участю секретаря судового засідання – Тутової Л.С.
представника апелянта - Головного управління ДПС в Одеській області (відокремленого підрозділу ДПС України без статусу юридичної особи публічного права) – Сільвеструк І.О.
представника позивача – адвоката Запши Д.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області (відокремленого підрозділу ДПС України без статусу юридичної особи публічного права) на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області (відокремленого підрозділу ДПС України без статусу юридичної особи публічного права) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -
В С Т А Н О В И В:
26 липня 2021 року, позивач ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом Головного управління ДПС в Одеській області (відокремленого підрозділу ДПС України без статусу юридичної особи публічного права), в якому просив суд:
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №0427014-2404-1502 від 26.05.2021 року про нарахування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2020 рік, в сумі 82051,48 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що всупереч вимогам порядку надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень, податковим органом до оскаржуваного податкового повідомлення-рішення не додано розрахунку податкового зобов`язання. Також, позивач наголошував на тому, що згідно з Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, за адресою: АДРЕСА_1 знаходиться об`єкт незавершеного будівництва,  по якому відсутні дані про площу, а тому база оподаткування, що застосована контролюючим органом для визначення розміру податку, отримана відповідачем з порушенням приписів п.п.266.3.2 п.266.3 ст.266 Податкового кодексу України.
          Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2021 року, ухваленим в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження, в повному обсязі задоволений адміністративний позов ОСОБА_1 .
          Не погоджуючись із зазначеним  судовим рішенням, Головне управління ДПС в Одеській області (відокремлений підрозділ ДПС України без статусу юридичної особи публічного права) подало апеляційну скаргу в якій просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
          В обґрунтування вимог апеляційної скарги (а.с. 69-71, 80-81), апелянт посилається на те, що суд першої інстанції не дослідив в повній мірі відомості з Державного реєстру нерухомого майна щодо загальної площі житлової нерухомості, яка належить позивачу на праві власності та яка є об`єктом оподаткування. За таких обставин, апелянт вважає. що у позивача є нерухоме майно – у встановленому законом порядку зареєстрований об`єкт незавершеного будівництва (85% готовності), який є об`єктом оподаткування.
ОСОБА_1 надав відзив на апеляційну скарга та відзив на додаткове обґрунтування вимог апеляційної скарги, в яких, посилаючись на доводи, що узгоджуються із висновками суду першої інстанції просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Апеляційний суд, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.
Суд встановив, що ОСОБА_1 є власником об`єкту нерухомого майна – незавершене будівництво, об`єкт житлової нерухомості; готовність – 85%; розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджено Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 16.07.2021р. №266234376 (а.с.9-10). Право власності набуто позивачем на підставі договору дарування від 06.06.2013 року.
Також, відповідно до матеріалів справи, інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на 28.09.2018 року (а.с. 47-48), ОСОБА_1 є власником об`єкту нерухомого майна – незавершене будівництво, об`єкт житлової нерухомості; готовність – 85%; розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджено Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 16.07.2021р. №266234376; право власності набуто позивачем на підставі нотаріально посвідченого договору дарування від 06.06.2013 року; рішення про державну реєстрацію права від 06.06.2013 року.
Попереднім власником об`єкту нерухомого майна – незавершене будівництво, об`єкт житлової нерухомості; готовність – 85%; розташований за адресою: АДРЕСА_1 , вказаний ОСОБА_2 , який набув права власності  відповідно до нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 15.04.2005 року; дата прийняття рішення про державну реєстрацію права – 09.12.2009 року. Також в розділі щодо попереднього власника міститься інформація  щодо загальної площі  об`єкта – 805,3 кв.м., площі земельної ділянки – 1590 кв.м., та загальної вартості нерухомого майна – 1798037 грн. 
25.05.2021 року Головним управлінням ДПС в Одеській області прийнято податкове повідомлення-рішення №0427014-2404-1502, яким ОСОБА_1 визначене податкове зобов`язання за 2020 рік в сумі 82051,48 грн. з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачуваний фізичними особами, які є  власниками об`єктів житлової нерухомості (а.с. 8).
Відповідно до наданої апелянтом до суду першої інстанції копії розрахунку податкового зобов`язання (а.с. 46), при визначенні розмір податкового зобов`язання врахована площа житлового об`єкту 805,30 кв.м., пільги – 0, ставка податку 1,5 % від мінімальної заробітної плати станом на 01 січня  звітного року, питома вага площі об`єкта – 1,000,  сума податку, відповідно до п.п. 266.7.1 п. 266.7 ст. 266 ПК України, за наявності у платника  податку об`єкта житлової нерухомості, що перебуває  у власності фізичної особи платника податку, загальна площа якого  перевищує 500 кв.м. для будинку, збільшення суми податку на 25000 грн.
Оскільки об`єкт житлової нерухомості розташований в м. Ізмаїл Одеської області, контролюючий орган надав копію рішення Ізмаїльської міської ради  від 11 січня 2017 року № 1885-VII, відповідно до якого  на території Ізмаїльської міської ради з 01.0.2017 року встановлені ставки податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, зокрема будівлі житлові – 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати за 1 кв.м. (а.с. 49-50)
Рішенням Ізмаїльської міської ради  від 30.11.2018 року № 4518 –VII було викладене у новій редакції рішення Ізмаїльської міської ради  від 11 січня 2017 року № 1885-VII із збереженням при цьому  чинних ставок податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки (а.с. 49, 51-53).
Податкове повідомлення-рішення від 25.05.2021 року №0427014-2404-1502 було отримане позивачем 17.07.2021 року, що підтверджено копією рекомендованого повідомлення  про вручення поштового відправлення (а.с. 45)
Вирішуючи спір та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно  станом на 16,07,2021 року наданої позивачем, ОСОБА_1 є власником об`єкту нерухомого майна – незавершене будівництво, об`єкт житлової нерухомості; готовність – 85%; розташований за адресою: АДРЕСА_1 , але витяг не містить інформації щодо площі об`єкту житлової нерухомості, яка  була взята контролюючим органом з розміру щодо попереднього власника, а тому, враховуючи приписи  п.п. 266.7.1 п. 266.7  ст. 266 ПК України, така інформація стосується іншої особи – ОСОБА_2 , а не позивача в цій справі. За таких обставин, оскільки податковий орган не довів наявність загальної площі об`єкта нерухомого майна, яке належить позивачу, суд першої інстанції  виходив з того, що відсутня база оподаткування, а тому оскаржуване  податкове повідомлення-рішення  підлягає скасуванню.
Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд дійшов такого висновку.
Відповідно до статті 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.
Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною першою статті 67 Конституції України встановлено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Відповідно до п. 1.1. статті 1 Податкового кодексу України (тут і надалі в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
За приписами ст. 10 ПК України до місцевих податків належить податок на майно, який установлюється та розмір якого визначається місцевими радами в межах повноважень, визначених ПК України.
Відповідно до п.п. 12.3.4 п. 12.3 ст. 12 ПК України, рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 25 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та/або зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.
Відповідно до п.п. 12.3.5 п. 12.3 ст. 12 ПК України, у разі якщо до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування місцевих податків та/або зборів, сільська, селищна, міська рада або рада об`єднаних територіальних громад, створена згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, не прийняла рішення про встановлення відповідних місцевих податків та/або зборів, що є обов`язковими згідно з нормами цього Кодексу, такі податки та/або збори справляються виходячи з норм цього Кодексу із застосуванням ставок, які діяли до 31 грудня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування таких місцевих податків та/або зборів.
Відповідно до п. 12.5 ст. 12 ПК України, офіційно оприлюднене рішення про встановлення місцевих податків та/або зборів, а також зміну розміру їх ставок, об`єкта оподаткування, порядку справляння чи надання податкових пільг або про внесення змін до таких рішень є нормативно-правовим актом з питань оподаткування місцевими податками та зборами, який набирає чинності з урахуванням строків, передбачених підпунктом 12.3.4 цієї статті.
Відповідно до п.п.265.1.1. п. 265.1 ст. 265 ПК України, податок на майно складається, зокрема, з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.
Платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості (п.п. 266.1.1. п. 266.1 ст. 266 ПКУ).
Об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частина (п.п. 266.2.1. п. 266.2 ст. 266 ПКУ). 
Базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частина (п.п. 266.3.1. п. 266.3 ст. 266 ПКУ).
Відповідно до п.п. 266.3.2. п. 266.3 ст. 266 ПК України, база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.
Відповідно до пункту б) п.п.266.4.1 п. 266.4. ст. 266 ПК України, база оподаткування об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності фізичної особи - платника податку, зменшується, для житлового будинку/будинків незалежно від їх кількості - на 120 кв. метрів.
Відповідно до п.п. 266.4.3. п. 266.4 ст. 266 ПК України, пільги з податку, передбачені підпунктами 266.4.1 та 266.4.2 цього пункту, для фізичних осіб не застосовуються до:
- об`єкта/об`єктів оподаткування, якщо площа такого/таких об`єкта/об`єктів перевищує п`ятикратний розмір неоподатковуваної площі, встановленої підпунктом 266.4.1 цього пункту;
- об`єкта/об`єктів оподаткування, що використовуються їх власниками з метою одержання доходів (здаються в оренду, лізинг, позичку, використовуються у підприємницькій діяльності).
Відповідно до п.п. 266.5.1. п. 266.5. ст. 266 ПК України, ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.
Базовий податковий (звітній) період дорівнює календарному року (п.п. 266.6.1 п. 266.6. ст. 266 ПКУ).
Порядок обчислення суми податку визначений пунктом 266.7 статті 266 ПК України.
Відповідно до п.п. 266.7.1. п. 266 .7 ст. 266 ПК України, обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості у такому порядку:
а) за наявності у власності платника податку одного об`єкта житлової нерухомості, в тому числі його частки, податок обчислюється, виходячи з бази оподаткування, зменшеної відповідно до підпунктів «а» або «б» підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті, та відповідної ставки податку;
б) за наявності у власності платника податку більше одного об`єкта житлової нерухомості одного типу, в тому числі їх часток, податок обчислюється виходячи із сумарної загальної площі таких об`єктів, зменшеної відповідно до підпунктів «а» або «б» підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті, та відповідної ставки податку;
в) за наявності у власності платника податку об`єктів житлової нерухомості різних видів, у тому числі їх часток, податок обчислюється виходячи із сумарної загальної площі таких об`єктів, зменшеної відповідно до підпункту «в» підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті, та відповідної ставки податку;
г) сума податку, обчислена з урахуванням підпунктів "б" і "в" цього підпункту, розподіляється контролюючим органом пропорційно до питомої ваги загальної площі кожного з об`єктів житлової нерухомості.
Відповідно до п.п. 266.7.1-1 п. 266.7 ст. 266 ПК України, за наявності у власності платника податку об`єкта (об`єктів) житлової нерухомості, у тому числі його частки, що перебуває у власності фізичної чи юридичної особи - платника податку, загальна площа якого перевищує 300 квадратних метрів (для квартири) та/або 500 квадратних метрів (для будинку), сума податку, розрахована відповідно до підпунктів «а»-«г» підпункту 266.7.1 цього пункту, збільшується на 25000 гривень на рік за кожен такий об`єкт житлової нерухомості (його частку).
Апеляційний суд зазначає, що пункт 266.7 статті 266 був доповнення підпунктом 266.7.1-1 згідно із Законом №466-ІХ від 16.01.2020 року, який набрав чинності з 23.05.2020 року.
Відповідно до п.п. 266.7.2 п. 266.7 ст. 266 ПК України, податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються платнику податку контролюючим органом у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).
Відповідно до п.п. 266.7.3 п. 266.7 ст. 266 ПК України, платники податку мають право звернутися з письмовою заявою до контролюючого органу за своєю податковою адресою для проведення звірки даних щодо:
- об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності платника податку;
- розміру загальної площі об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності платника податку;
- права на користування пільгою із сплати податку;
- розміру ставки податку;
- нарахованої суми податку.
У разі виявлення розбіжностей між даними контролюючих органів та даними, підтвердженими платником податку на підставі оригіналів відповідних документів, зокрема документів на право власності, контролюючий орган за своєю податковою адресою платника податку проводить перерахунок суми податку і надсилає (вручає) йому нове податкове повідомлення-рішення. Попереднє податкове повідомлення-рішення вважається скасованим (відкликаним).
За приписами підпункту «а» п.п. 266.10.1 п. 266.10 ст. 266 ПК України податкове зобов`язання за звітний рік з податку сплачується фізичними особами - протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.
Відповідно до ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік», у 2020 року з 01 січня  встановлено мінімальну заробітну плату в сумі 4723 грн.
Апеляційний суд зазначає, що матеріалами справи підтверджений факт  наявності в Державному реєстру речових прав на нерухоме майно даних щодо площі об`єкту житлової нерухомості (805,30 кв.м.), а саме,  незавершене будівництво, об`єкт житлової нерухомості; готовність – 85%; розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який з 06.06.2013 року на праві власності належить позивачу - ОСОБА_1 .
Той факт, що розмір площі об`єкта житлової нерухомості вказаний в розділі щодо попереднього власника, спростовує доводи позивача, з якими помилково погодився суд першої інстанції, про те, що в Державному реєстру речових прав на нерухоме майно відсутні данні щодо площі об`єкту житлової нерухомості.
База оподаткування обчислена апелянтом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, позивач не надав, а ні до суду першої інстанції, а ні до суду апеляційної інстанції відомостей та  належних і допустимих доказів на спростування факту наявності площі об`єкту житлової нерухомості; відомостей щодо реалізації свого права на проведення звірки даних, встановленого п.п. 266.7.3 п. 266.7 ст. 266 ПК України.
Таким чином, апеляційний суд встановив помилковість висновків суду першої інстанції щодо відсутності у позивача об`єкту оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від  земельної ділянки, та вважає правильними висновки апелянта  щодо встановлення об`єкту оподаткування та бази оподаткування. 
Апеляційний суд зазначає про встановлення податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, та його ставки уповноваженою особою – органом місцевого самоврядування, рішенням Ізмаїльської міської ради, прийнятим з дотриманням, зокрема, вимог п.п. 12.3.4, п.п. 12.3.5 п. 12 ст. 12 ПК України.
Таким чином, апелянт при визначені податкового зобов`язання застосував правильну ставку податку – 1,5 % мінімальної заробітної плати встановленої станом на 01 січня 2020 року, за 1 кв.м. 
Оскільки загальна площа об`єкту оподаткування – 805,30 кв.м., перевищує п`ятикратний розмір неоподатковуваної площі – 600 кв.м. (120х5) (п.п. «б» п.п. 266.4.1 п. 266.4 ст. 266 ПК України), апеляційний суд вважає правильне не застосування податковим органом пільги, встановленої п.п. «б» п.п. 266.4.1 п. 266.4 ст. 266 ПК України, що передбачено п.п. 266.4.3 п. 266.4 ст. 266 ПК України.  
Проте, апеляційний суд вважає протиправним збільшення позивачу податкового зобов`язання за 2020 рік з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на 25000 грн. з огляду на таке.
За приписами п.п. 266.7.1-1 п. 266.7 ст. 266 ПК України, за наявності у власності платника податку об`єкта житлової нерухомості, загальна площа якого перевищує 500 квадратних метрів (для будинку), сума податку, розрахована відповідно до підпунктів «а»-«г» підпункту 266.7.1 цього пункту, збільшується на 25000 гривень на рік за кожен такий об`єкт житлової нерухомості (його частку).
Пункт 266.7 статті 266 ПК України був доповнення підпунктом 266.7.1-1 згідно із Законом №466-ІХ від 16.01.2020 року, який набрав чинності з 23.05.2020 року, а тому, оскільки збільшення  податку на 25000 грн. фактично є новим елементом самого податку, з урахуванням положень п.п. 12.3.4, п.п. 12.3.5 п. 12.3 ст. 12 ПК України, вказана норма може бути застосована лише починаючи з 2021 року, тобто року (плановому, звітному періоду), що передує року в якому, до 25 липня 2020 року, відбулась зміна (доповнення) елементів податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.
Таким чином, визначене апелянтом податкове зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2020 рік підлягає зменшенню на 25000 грн. та  відповідно оскаржуване податкове повідомлення-рішення має бути скасоване в частині нарахування позивачу 25000 грн. 
При цьому, податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області №0427014-2404-1502 від 26 травня 2021 року в частині нарахування позивачу податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2020 рік, в сумі 57051,48 грн. (82051,48-25000) є таким, що прийняте на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначений Податковим кодексом України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); своєчасно, тобто протягом встановленого законом строку.
При цьому апеляційний суд не приймає посилання позивача на  судові рішення, які стосуються визначення позивачу податкового зобов`язання  з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за попередні роки (2015, 2016, 2017, 2018), оскільки предмет спору в справі, яка переглядається апеляційним судом відмінний від предметів спору у справах, копії судових рішень по яким додані позивачем до адміністративного позову в цій справі 3420/13055/21.
Посилання позивача на те, що до оскаржуваного в цій справі податкового повідомлення-рішення контролюючим органом не був доданий розрахунок податкового зобов`язання, апеляційний суд не приймає, оскільки сам по собі факт не надіслання  разом з податковим повідомленням-рішенням розрахунку податкового зобов`язання не є підставою для скасування такого податкового повідомлення-рішення.
При цьому апеляційний суд зазначає, що відповідно до вимог щодо змісту податкового повідомлення-рішення (п.п. 58.1.1. п. 58.1. ст. 58 ПКУ), окрім іншого, у податковому повідомленні-рішенні зазначається або додається до нього детальний розрахунок податкового зобов`язання (за наявності) та штрафних фінансових санкцій.
Таким чином, детальний розрахунок податкового зобов`язання може додаватись  до податкового повідомлення-рішення у разі його наявності, а не в обов`язковому безальтернативному порядку, а положення ст. 266 ПК України не містять приписів щодо надсилання податкового повідомлення-рішення в обов`язковому порядку разом із детальним розрахунком податкового зобов`язання.
Відповідно до ст. 242 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Таким чином, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції допустив неправильне застосування норм матеріального права при ухваленні судового рішення внаслідок неповного з`ясування обставин, які мають значення для розгляду справи, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, оскаржуване рішення - скасуванню, з прийняттям нового рішення про часткове задоволення позову.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, враховуючи приписи ст. 133 КАС України, та часткове задоволення позовних вимог (на суму 25000 грн., що становить 30,468% від ціни позову), апеляційний суд зазначає про стягнення з відповідача на користь позивача, понесені позивачем удові витрати сплачений судовий збір  за подання адміністративного позову (а.с.  4), пропорційно задоволеним вимогам, а саме в сумі 276,65 грн. 
Керуючись ст. ст. 19, 67 Конституції України, ст. ст. 2-12, 72-77, 242, 257, 308, 310, 315, 317,  321, 322, 325, 327-329 КАС України, суд - 
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області (відокремленого підрозділу ДПС України без статусу юридичної особи публічного права) – задовольнити частково.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2021 року у справі №420/13055/21 скасувати та ухвалити нову постанову.
Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області №0427014-2404-1502 від 26 травня 2021 року в частині нарахування 25000 грн. (двадцяти п`яти тисяч гривень).
Відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області №0427014-2404-1502 від 26 травня 2021 року в частині нарахування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2020 рік, в сумі 57051,48 грн. (п`ятдесят сім тисяч п`ятдесят одна гривня 48 коп.) 
Стягнути з Головного управління ДПС в Одеській області (код ЄДРПОУ: ВП 44069166) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору у сумі 276,65 грн. (двісті сімдесят шість гривень 65 коп.)
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, за наявності яких постанова апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст судового рішення складений 28.01.2022 року.

Головуючий суддя 	 	Домусчі С.Д.	
Судді	    	Семенюк Г.В.    Шляхтицький О.І.