Номер провадження: 22-ц/813/136/22 
Номер справи місцевого суду: 1519/2-1141/11
Головуючий у першій інстанції Роїк Д.Я.
Доповідач Комлева О. С.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.01.2022 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:
головуючого-судді Комлевої О.С., 
суддів: Гірняк Л.А., Сегеди С.М.,
з участю секретаря Хухрова С.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги акціонерного товариства «УкрСиббанк», товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс»на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 10 вересня 2020 року, постановлену під головуванням судді Роїка Д.Я., повний текст ухвали складений 15 вересня 2020 року, у цивільній справі за заявою ПАТ «Дельта Банк» про заміну сторони у виконавчому провадженні та поновлення строку до пред`явлення виконавчих листів до виконання у цивільній справі за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, а також за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «УкрСиббанк» про визнання кредитного договору недійсним, -
                                                в с т а н о в и в:
У грудні 2017 року ПАТ «Дельта Банк» звернувся до суду з заявою про заміну сторони у виконавчому провадженні та поновлення строку до пред`явлення виконавчих листів до виконання, в якому просило замінити стягувача з ПАТ «УкрСиббанк» на його правонаступника ПАТ «Дельта Банк» та поновити ПАТ «Дельта Банк» строк для пред`явлення виконавчих листів до виконання.
В обґрунтування своєї заяви ПАТ «Дельта Банк» зазначило, що рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 09.06.2011 року задоволений частково позов ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.
Додатковим рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 25.06.2011 року стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ПАТ «УкрСиббанк» в рівних частках судові витрати у розмірі 1820 грн.
08.12.2011 р. між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» був укладений договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, за яким право вимоги кредитної заборгованості ПАТ «УкрСиббанк» відступленні ПАТ «Дельта Банк».
Заявник вважає, що оскільки ПАТ «Дельта Банк» набуло право вимоги за кредитним договором, укладеним між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 , проте, ні основний боржник, ні поручитель не погашають заборгованість та ухиляються від самостійного виконання рішення суду, яке залишається невиконаним, виникла необхідність в заміні стягувача у справі та поновлення строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання, так як строк пред`явлення виконавчого документа до виконання був пропущений з поважних причин, тому він підлягає поновленню.
Справа розглядалася судами неодноразово. 
Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 10 вересня 2020 року у задоволенні заяви ПАТ «Дельта Банк» відмовлено.
Не погоджуючись з ухвалою суду, АТ «УкрСиббанк» подало апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати, прийняти постанову, якою заяву АТ «Дельта Банк» задовольнити у повному обсязі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.
У обґрунтуванні своєї апеляційної скарги апелянт зазначає, що не відповідають вимогам чинного законодавства висновки суду про те, що договір відступлення прав вимоги між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк»є недійсним, оскільки суд повинен був розглянути лише питання про наявність чи відсутність підстав для задоволення заяви, проте суд вийшов за межі заявлених вимог, оскільки почав розглядати заяву про заміну сторони у виконавчому провадженні, а закінчив її розгляд фактично розглядом позовних вимог, які ніхто не заявляв.
Також не погоджуючись з рішенням суду, ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс», сторона, яка не приймала участі у розгляді справи, однак вважає, що оскаржувана ухвала безпосередньо стосується прав та майнових інтересів товариства, як правонаступника ПАТ «Дельта Банк», оскільки 07.06.2019 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» був укладений договір про відступлення прав вимоги, за яким банк відступив товариству право вимоги за кредитним договором до ОСОБА_1 , подало апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати, постановити нове рішення, яким заяву АТ «Дельта Банк» задовольнити, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.
У обґрунтуванні своєї апеляційної скарги апелянт зазначає, що висновки суду про відмову у задоволені заяви є помилковими, незаконними та безпідставними, оскільки суд неповно та всебічно з`ясував обставини справи, на які заявник посилався у своєї заяви, надавши відповідні докази.
У своїх відзивах на апеляційну скаргу АТ «УкрСиббанк», адвокат Вознюк М.П., представник ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зазначають, що ні АТ «УкрСиббанк», ні ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» ніякого відношення до розгляду заяви ПАТ «Дельта Банк» не мають і не можуть вимагати скасування ухвали суду, крім того на протязі більше 5 років, ні АТ «УкрСиббанк», ні ПАТ «Дельта Банк» не скористалися можливістю стягнення боргу за рішенням суду, при цьому ПАТ «Дельта Банк» 03.03.2018 року отримало виконавчі листи на ім`я АТ «УкрСиббанк». Також вважають, що будь-яких доказів про поважність пропущення строку про видачу виконавчих листів та поновлення строку, ні АТ «УкрСиббанк», ні ПАТ «Дельта Банк» до суду надано не було, у зв`язку з чим просять апеляційну скаргу залишити без задоволення, ухвалу суду без змін.
Також ОСОБА_1 подав відзив на апеляційну скаргу ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс», в якій просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, ухвалу суду без змін, посилаючись на те, що ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» не надало до апеляційного суду належним чином посвідчені правові документи, які підтверджують права товариства, яке займається скупкою та продажем кредитних договорів, ліцензію на право виконання фінансово-кредитних операцій.
В судове засідання, призначене на 19 січня 2022 року представник ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс», представник ПАТ «Дельта Банк», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 не з`явилися, були сповіщені належним чином у відповідності до п.п. 1, 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України (а.с. 54-58 т. 4).
Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Апеляційний суд з метою дотримання строків розгляду справи, вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення Прокоф`євої Л.В. , представника АТ «УкрСиббанк», ОСОБА_1 , його представника - ОСОБА_5 ,перевіривши доводи апеляційних скарг, дослідивши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційних скарг і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.
Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Оскаржувана ухвала суду не відповідає зазначеним вимогам закону з огляду на наступне.
За змістом ч. ч. 1, 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:
1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;
2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими;
3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду обставинам справи;
4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.
Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи та у випадках встановлених ч. 3 цієї статті.
Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Оскаржувана ухвала суду не відповідає зазначеним вимогам закону, з огляду на наступне.
Відмовляючи ПАТ «Дельта Банк» у задоволені заяви про заміну сторони у виконавчому провадженні та поновлення строку до пред`явлення виконавчих листів до виконання, суд першої інстанції виходив з того, що договір купівлі продажу прав вимоги за кредитами від 08.12.2011 року (договір факторингу), було укладено в період дії обмеження і заборони на вчинення відступлення права вимоги за кредитними зобов`язаннями по кредитному договору № 11114078000 від 14.02.2007р., на якому частково базується таке відступлення, до особи боржника  ОСОБА_1 та відступлення права вимоги за кредитними зобов`язаннями по кредитному договору №11140389000, укладеного 12.04.2007р. до особи боржника ОСОБА_1 , який не являється суб`єктом господарювання, а тому суд не вбачає законних підстав стверджувати про набуття ПАТ «Дельта Банк» прав і обов`язків як нового кредитора так і іпотекодержателя за кредитним та іпотечними договорами, які були укладені між ОСОБА_1 та ПАТ «УкрСиббанк».
Проте, з таким висновком суду, колегія суддів погодитись не може, з наступних підстав.
Судом встановлено, що в провадженні Малиновського районного суду м. Одеси перебувала цивільна справа за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до АТ «УкрСиббанк» про визнання кредитного договору недійсним.
Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 09.06.2011 року у цивільній справі №1519/2-1141/11 позов ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості було задоволено частково, у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 про визнання кредитних договорів недійсними було відмовлено.
Предметом позову у цій справі є стягнення заборгованості з відповідачів, яка утворилася внаслідок невиконання умов кредитного договору №11114078000, укладеного 14.02.2007р. між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 , та кредитного договору №11140389000, укладеного 12.04.2007р. між «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 .
Додатковим рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 25.06.2011 року по цивільній справі №1519/2-1141/11 у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення на його користь моральної шкоди було відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в рівних частках на користь ПАТ «УкрСиббанк» судові витрати у розмірі 1820 грн.
Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 26.10.2011р. рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 09.06.2011 року залишено без змін.
08.12.2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором № 11114078000 перейшло до ПАТ «Дельта Банк».
Рішенням апеляційного суду Одеської області від 01.10.2013р. у справі за позовом ОСОБА_5 , в інтересах малолітньої онуки ОСОБА_6 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ПАТ «Дельта Банк» про визнання іпотечного договору недійсним визнано недійсним договір іпотеки від 14.02.2007р., реєстровий номер 1476, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Кіріченко І.Є., укладений між ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та АКІБ «УкрСибанк» (правонаступником якого є АТ «УкрСиббанк).
З мотивувальної частини рішення суду апеляційної інстанції від 01.10.2013р. вбачається, що відповідно до договору про відступлення права вимоги від 08.12.2011р., укладеного між АТ «УкрСиббанк» та АТ «Дельта Банк», до АТ «Дельта Банк» перейшли всі права за кредитними договорами №11114078000 та №1111408 від 14.02.2007р., укладеного між АКІБ «УкрСиббанк» (правонаступником якого є АТ «УкрСиббанк) та ОСОБА_1 , у зв`язку з чим в процесі слухання справи була проведена заміна відповідача з АТ «УкрСиббанк» на АТ «Дельта Банк».
Згідно ч.4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Таким чином судом вже було встановлено, що 08.12.2011р. права вимоги АТ «УкрСиббанк» за кредитним договором №11114078000 від 14.02.2007р., укладеним між АКІБ «УкрСиббанк» (правонаступником якого є АТ «УкрСиббанк) та ОСОБА_1 , було відступлено АТ «Дельта Банк».
Враховуючи викладене, ПАТ «Дельта Банк» є повним правонаступником всіх прав та зобов`язань ПАТ «УкрСиббанк» за кредитним договором №11114078000 від 14.02.2007р., укладеного між АКІБ «УкрСиббанк» (правонаступником якого є АТ «УкрСиббанк) та ОСОБА_1 .
Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частина друга стаття 11 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.
За змістом статті 512 ЦК України, статті 378 ЦПК України та статті 8 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.
Виходячи із цих норм, зокрема, пунктами 1, 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.
У постанові Верховного Суду від 01 березня 2021 року у справі №201/16014/13-ц зазначено, що підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва на стадії виконання рішення суду, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах. Таким чином, при вирішенні питання про заміну сторони у виконавчому провадженні необхідно встановити факт вибуття сторони виконавчого провадження та переходу до особи матеріальних прав і обов`язків вибулої сторони. Отже, процесуальне правонаступництво у виконавчому провадженні це заміна на будь-якій стадії виконавчого провадження стягувача або боржника іншою особою у зв`язку з її вибуттям, тобто підставою заміни кредитора внаслідок правонаступництва є настання певних обставин, які мають юридичне значення і в результаті яких виникають цивільні права та обов`язки, або пряма вказівка акта цивільного законодавства, що не залежить від умов та порядку здійснення виконавчого провадження органами і посадовими особами.
При вирішенні питання про заміну сторони у виконавчому провадженні суд перевіряє наявність правонаступництва у матеріальних відносинах.
Після видачі виконавчого документа процесуальний статус позивача у правовідносинах, пов`язаних із примусовим виконанням судового рішення, замінюється на стягувача.
Заміна стягувача у виконавчому провадженні або виконавчому листі передбачена статтею 442 ЦПК України.
Відповідно до ст. 442 ЦПК України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Суд розглядає заяву про заміну сторони її правонаступником у десятиденний строк з дня її надходження до суду у судовому засіданні з повідомленням учасників справи та заінтересованих осіб. Неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження. Ухвала про заміну сторони виконавчого провадження надсилається (надається) учасникам справи, а також державному виконавцю, приватному виконавцю в порядку, передбаченому статтею 272 цього Кодексу. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.
Згідно ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив. У разі якщо сторона виконавчого провадження змінила найменування (для юридичної особи) або прізвище, ім`я чи по батькові (для фізичної особи), виконавець, за наявності підтверджуючих документів, змінює своєю постановою назву сторони виконавчого провадження.
Процесуальне правонаступництво у виконавчому провадженні - це заміна на будь-якій стадії виконавчого провадження стягувача або боржника іншою особою у зв`язку з вибуттям правопопередника після постановлення щодо нього судового рішення i заміни його правонаступником, тобто підставою заміни кредитора внаслідок правонаступництва, в тому числі, й у виконавчому провадженні, є настання певних обставин, які мають юридичне значення і в результаті яких виникають цивільні права та обов`язки або пряма вказівка акта цивільного законодавства, що не залежить від умов та порядку здійснення виконавчого провадження органами і посадовими особами. З зазначеного випливає, що заміна сторони виконавчого провадження може відбуватися навіть, якщо виконавче провадження не відкрито.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 лютого 2021 року у справі №911/3411/14 зазначено, що закінчення виконавчого провадження не виключає подальшого існування процесуальних правомочностей учасника справи в межах судового провадження, тож не має наслідком заборону здійснення процесуального правонаступництва щодо них. Питання процесуального правонаступництва у всіх випадках вирішується судом, який при його вирішенні повинен дослідити по суті обставини та підстави правонаступництва.
Оскільки виконавче провадження є самостійною стадією судового процесу, сторони виконавчого провадження належать до учасників справи, а отже, якщо процесуальне правонаступництво має місце на стадії виконавчого провадження, заміна сторони виконавчого провадження означає й заміну учасника справи. Відтак заміна у разі вибуття сторони виконавчого провадження правонаступником має відбуватися з одночасною заміною правонаступником відповідного учасника справи.
Однак, суд на наведене уваги не звернув, а саме те, що ПАТ «Дельта Банк» є повним правонаступником всіх прав та зобов`язань ПАТ «УкрСиббанк» за кредитним договором №11114078000 від 14.02.2007р., укладеного між АКІБ «УкрСиббанк» (правонаступником якого є АТ «УкрСиббанк) та ОСОБА_1 , у зв`язку з чим дійшов помилкового висновку про те, що надані банком правочини не відповідають вимогам законодавства, які урегульовують відносини щодо факторингу та не доводять законність набуття ПАТ «Дельта банк» такого права, тобто договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08.12.2011 року укладений між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором № 11114078000 перейшло до ПАТ «Дельта Банк».
Щодо вимог заяви ПАТ «Дельта Банк» про поновлення строку до пред`явлення виконавчих листів до виконання, колегія суддів зазначає наступне.
Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 16 квітня 2019 року задоволена частково заява ПАТ «Дельта Банк» про заміну сторони у виконавчому провадженні та поновлення строку до пред`явлення виконавчих листів до виконання. Замінений стягував ПАТ «УкрСиббанк» на ПАТ «Дельта Банк» у справі № 1519/2-1141/11 за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до АТ «УкрСиббанк» про визнання кредитного договору недійсним. В задоволенні іншої частини заяви відмовлено.
На ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 16 квітня 2019 року були подані апеляційні скарги ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_5 , представником ОСОБА_2 , в яких ПАТ «Дельта Банк» просило скасувати ухвалу суду в частині відмови в задоволені заяви АТ «Дельта Банк» щодо поновлення строків для пред`явлення виконавчих листів до виконання, а ОСОБА_5 , представник ОСОБА_2 просив частково скасувати ухвалу суду в частині заміни стягувача та провадження закрити.
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 14 лютого 2020 року апеляційна скарга ПАТ «Дельта Банк» на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 16 квітня 2019 року визнана неподаною та повернута скаржнику.
Постановою Одеського апеляційного суду від 19 лютого 2020 року апеляційна скарга представника ОСОБА_2 - ОСОБА_5 задоволена частково. Ухвала Малиновського районного суду м. Одеси від 16 квітня 2019 року скасована, справа направлена до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Тобто, поза увагою суду було залишено те, що ухвала Малиновського районного суду м. Одеси від 16 квітня 2019 року в частині заміни стягувача була скасована постановою апеляційного суду від 19 лютого 2020 року, однак в частині відмови в задоволені заяви АТ «Дельта Банк» щодо поновлення строків для пред`явлення виконавчих листів до виконання набула чинності у відповідності до ухвали Одеського апеляційного суду від 14 лютого 2020 року.
Відповідно до п.3 ч.1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.
Суд першої інстанції на наведене уваги не звернув, у зв`язку з чим прийшов до помилкового висновку про відмову у задоволені заяви ПАТ «Дельта Банк».
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що у відповідності до ст. 376 ЦПК України, апеляційні скарги АТ«УкрСиббанк» та ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» підлягають частковому задоволенню, ухвала суду скасуванню з прийняттям постанови про задоволення заяви про заміну сторони у виконавчому провадженні та з закриттям провадження за заявою про поновлення строку до пред`явлення виконавчих листів до виконання.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 379, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу акціонерного товариства «УкрСиббанк» - задовольнити частково.
Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» - задовольнити частково.
Ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 10 вересня 2020 року - скасувати.
Прийняти постанову.
Заяву ПАТ «Дельта Банк» про заміну сторони у виконавчому провадженні - задовольнити.
Замінити стягувача ПАТ «УкрСиббанк» на ПАТ «Дельта Банк» у справі №1519/2-1141/11 за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до АТ «УкрСиббанк» про визнання кредитного договору недійсним.
Провадження за заявою ПАТ «Дельта Банк» про поновлення строку до пред`явлення виконавчих листів до виконання - закрити на підставі п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Повний текст судового рішення складений 07 лютого 2022 року.

Головуючий ______________________________________ О.С. Комлева

Судді ______________________________________ Л.А. Гірняк

______________________________________ С.М. Сегеда