ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

02 лютого 2022 року 	м. Дніпро	справа № 280/5492/21	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого - судді  Олефіренко Н.А. (доповідач),
суддів:  Білак С.В., Шальєвої В.А.,        
розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного Фонду України в Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 03.09.2021 ( суддя першої інстанції Калашник Ю.В.) в адміністративній справі №280/5492/21 за позовом   ОСОБА_1  до  Головного управління Пенсійного Фонду України в Запорізькій області  про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з вимогами визнати протиправними дії  Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо обмеження з 01.10.2020 призначеної та виплачуваної позивачу пенсії максимальним розміром; зобов`язати ГУ Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснювати з 01.10.2020 перерахунок та виплату позивачу пенсії без обмеження її максимальним розміром, а також провести доплату різниці в пенсії між максимально нарахованими та фактично виплаченими розмірами з 01.10.2020 по день проведення доплати.
Позиція позивача обґрунтована тим, що відповідач при проведенні виплати пенсії застосовував норму частини сьомої статті 43 Закону №2262-ХІІ, яка визнана Конституційним Судом України неконституційною з 20 грудня 2016 року. Водночас, втрата із 20 грудня 2016 року чинності частиною сьомою статті 43 Закону №2262-ХІІ виключає можливість законодавчого органу України вносити зміни у норму, яка визнана неконституційною. При цьому після прийняття Конституційним Судом України зазначеного вище рішення зміни до першого речення частини сьомої статті 43 Закону №2262-ХІІ новими законами не вносились. Таким чином, внесені Законом №1774-VIII до ч.7 ст.43 Закону № 2262-ХІІ, яка визнана неконституційною і втратила чинність, зміни (щодо періоду, протягом якого діють обмеження пенсії) є повторним запровадженням регулювання, яке Конституційний суд визнав неконституційним, а тому, зміни не створюють підстав для обмеження максимального розміру пенсії. Рішення Конституційного Суду України є обов`язковим до виконання на території У країни, остаточним і не може бути оскаржене. Таким чином, дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо обмеження максимального розміру пенсії при проведенні перерахунку пенсії з 01.10.2020, вчинені з порушенням вимог Закону №2262-ХІІ.      
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 03 вересня 2021 року позов задоволено.
З апеляційною скаргою на рішення суду першої інстанції звернувся відповідач, в якій посилаючись на необґрунтованість висновків суду першої інстанції зазначив, що з 17.07.2013 року позивачу призначена пенсія по інвалідності відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». З 01.10.2020року на підставі документів наданих Запорізьким обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки, позивачу проведено перерахунок пенсії з урахуванням додаткової вислуги років згідно статті 2 Закону. Розмір пенсії після перерахунку, з урахуванням вимог статті 43 Закону, склав 17 120,00 грн., а з 01.12.2020 – 17 690,00 грн. Крім того, відповідно до ч. 7 ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.
За результатами апеляційного перегляду просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення яким відмовити у задоволені позову.
В силу приписів пункту 1,3 частини 1 статті 311 КАС України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіряючи дотримання судом норм процесуального права при установленні фактичних обставин у справі та правильність застосування норм матеріального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.  
З матеріалів справи встановлено, ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області та отримує пенсію по інвалідності, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
З 01.10.2020 на підставі документів наданих Запорізьким обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки, позивачу проведено перерахунок пенсії з урахуванням додаткової вислуги років.
Листом ГУ ПФУ в Запорізькій області від 26.05.2021 №0800-0203-36028, позивача повідомлено про те, що 17.07.2013 позивачу призначена пенсія по інвалідності відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». З 01.10.2020, на підставі документів наданих Запорізьким обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки, позивачу проведено перерахунок пенсії з урахуванням додаткової вислуги років згідно статті 2 Закону. Розмір пенсії після перерахунку, з урахуванням вимог статті 43 Закону, склав 17120,00 грн., а з 01.12.2020 - 17690,00 грн. Крім того, відповідно до ч. 7 ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.
Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Приймаючи рішення про задоволення позову суд першої інстанції зазначив, що положення ч. 7 ст. 43 Закону № 2262-XII  визнано Конституційним Судом України неконституційним, воно втратило чинність з дня ухвалення такого рішення, а саме з 20.12.2016 року, тому внесені Законом України “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України” № 1774-VIII від 06.12.2016 до частини сьомої зазначеної статті зміни є нереалізованими, оскільки частина 7 статті 43, після рішення Конституційного Суду України, у Законі № 2262-XII відсутня. Крім цього, вказані зміни, по своїй суті є повторним запровадженням правового регулювання, яке Конституційний Суд України визнав неконституційним, а тому ці зміни самі по собі не створюють підстав для обмеження пенсії максимальним розміром. Зазначені висновки суду відповідають висновкам Верховного Суду, що викладені у постановах від 09.11.2020 у справі № 813/678/18 та від 09.02.2021 у справі № 640/2500/18. Враховуючи наведене, відповідач протиправно обмежив розмір пенсії позивача, а тому відповідача необхідно зобов`язати здійснити з 01.10.2020 перерахунок та виплату пенсії позивача без обмеження максимальним розміром з урахуванням раніше проведених виплат.
Колегія суддів погоджується з висновками суду з огляду на наступне.
Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»  від 09.04.1992 року №2262-ХІІ (Закон №2262-ХІІ) визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.
Правове регулювання питання обмеження пенсії десятьма прожитковими мінімумами в рамках дії Закону №2262-ХІІ здійснювалося положеннями ч.7 ст.43 вказаного Закону, які визначали, що максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.
Судова колегія звертає увагу, що вищенаведену норму до Закону №2262-ХІІ додано на підставі п.8 ч.6 розд. ІІ Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 року №3668-VІ (Закон №3668-VІ), який в свою чергу містить аналогічну норму
Рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 року №7-рп/2016  були визнані такими, що не відповідають  Конституції України  (є неконституційними), положення  Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-XII  зі змінами, а саме: «- ч.7  ст.43 вказаного Закону, згідно з якою максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність; тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність».
Відповідно до п.2 резолютивної частини  рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 року №7-рп/2016  положення ч.7  ст.43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня   ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.
Фактично з 20.12.2016 року ч.7 ст.43 в Законі України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»  вважається такою, що відсутня.
Наведене означає, що з 2017 року ст.43 Закону №2262-XII не передбачала положення про те, що максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів.
Внесені Законом №1774-VIII до частини 7 зазначеної статті, яка визнана неконституційною і втратила чинність, зміни (щодо періоду, протягом якого діють обмеження пенсії), самі по собі не створюють підстав для такого обмеження.
Таким чином, з 20.12.2016 року (Рішення Конституційного Суду України) обмеження максимальним розміром пенсії є протиправним та відповідно є протиправними дії відповідача щодо обмеження призначеної позивачу пенсії.
За таких обставин, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про задоволення позовних вимог.
З урахуванням вище викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст. ст.   242,  243,  308,  311,  315,  316,  321,  322,  325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного Фонду України в Запорізькій області залишити без задоволення.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 03.09.2021 в адміністративній справі №280/5492/21  залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої  статті 328 КАС України.
Повне судове рішення складено 04 лютого 2022 року.

Головуючий - суддя                                                                      Н.А. Олефіренко 

                               суддя                                                                      С.В. Білак 

                               суддя                                                                      В.А. Шальєва