ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

23 грудня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 160/8804/21	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - судді  Дурасової Ю.В. (доповідач),
        суддів:                          Божко Л.А., Лукманової О.М.,        
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу  Нікопольської міської ради 
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.07.2021 року (головуючий суддя Рябчук О.С.)
в адміністративній справі №160/8804/21 за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_3 до відповідача  Нікопольської міської ради  в особі відділу "Центр надання адміністративних послуг м.Нікополь" Управління адміністративних послуг та дозвільних процедур Нікопольської міської ради про визнання протиправними і скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_3 , звернулись 02.06.2021 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Нікопольської міської ради в особі відділу Центру надання адміністративних послуг м. Нікополь Управління адміністративних послуг та дозвільних процедур Нікопольської міської ради, в якому просили: 
- визнати протиправним та скасувати рішення відділу "Центр надання адміністративних послуг м. Нікополь" Управління адміністративних послуг та дозвільних процедур Нікопольської міської ради від 20.05.2021 р. про відмову ОСОБА_1 в знятті з реєстрації місця проживання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 у зв`язку із вибуттям на постійне проживання за адресою: АДРЕСА_2 , за заявою від 20.05.2021 №6040 та зобов`язати повторно розглянути цю заяву;
- визнати протиправним та скасувати рішення відділу "Центр надання адміністративних послуг м. Нікополь" Управління адміністративних послуг та дозвільних процедур Нікопольської міської ради від 20.05.2021 р. про відмову ОСОБА_2 в реєстрації місця проживання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_2 , за заявою від 20.05.2021 №6041 та зобов`язати повторно розглянути цю заяву.          Позов обґрунтований тим, що вони зверталися до відповідача з відповідними заявами про знят тя їх малолітнього сина ОСОБА_4 з місця реєстрації за адресою АДРЕСА_1 , у зв`язу із вибуттям на постійне проживання за адресою : АДРЕСА_2 та про його реєстрацію за адресою своєї реєстрації: АДРЕСА_2 . До заяв були додані всі необхідні документи відповідно до пункту 26 «Правил реєстрації місця проживання», затвердженого постановою KM України від 02.03.2016 р. № 207, разом із письмовою згодою іншого батька - ОСОБА_2 на зняття дитини з реєст рації і реєстрацію сина за адресою своєї реєстрації, а також всі необхідні документи відповідно до п. 18 «Пра вил реєстрації місця проживання», затвердженого постановою KM України від 02.03.2016 р. № 207, разом із письмовою згодою іншого батька - ОСОБА_1 на зняття дитини з реєстрації і реєстрацію сина за адресою реєстрації батька дитини, а також домовою книгою на домоволодін ня АДРЕСА_2 . Однак, 20.05.2021 року начальником відділу реєстрації та обліку громадян ОСОБА_5 були прийняті рішення про відмову у знятті з реєстрації місця проживання і про реєстрацію місця проживання нашого малолітнього сина ОСОБА_4 у зв`язку із тим, що до кожної із заяв не були подані необхідні документи або інформація.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.07.2021 року позов задоволено:
- визнано протиправним та скасовано рішення відділу "Центр надання адміністративних послуг м. Нікополь" Управління адміністративних послуг та дозвільних процедур Нікопольської міської ради від 20.05.2021 р. про відмову ОСОБА_1 в знятті з реєстрації місця проживання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 у зв`язку із вибуттям на постійне проживання за адресою: АДРЕСА_2 , за заявою від 20.05.2021 №6040;
- зобов`язано відділ "Центр надання адміністративних послуг м. Нікополь" Управління адміністративних послуг та дозвільних процедур Нікопольської міської ради повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 20.05.2021 р. про зняття з реєстрації місця проживання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 у зв`язку із вибуттям на постійне проживання за адресою: АДРЕСА_2 ;
- визнано протиправним та скасовано рішення відділу "Центр надання адміністративних послуг м. Нікополь" Управління адміністративних послуг та дозвільних процедур Нікопольської міської ради від 20.05.2021 р. про відмову ОСОБА_2 в реєстрації місця проживання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_2 , за заявою від 20.05.2021 №6041 та зобов`язано повторно розглянути цю заяву;
- зобов`язано відділ "Центр надання адміністративних послуг м. Нікополь" Управління адміністративних послуг та дозвільних процедур Нікопольської міської ради повторно розглянути заяву ОСОБА_2 від 20.05.2021 р. про реєстрацію місця проживання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_2 .
Свою позицію суд першої інстанції обґрунтував тим, що в оскаржуваних рішеннях підставою для відмови в знятті з реєстрації та в реєстрації місця проживання зазначено: «особа не надала необхідних документів або інформації». Зазначеної відповідачем підстави про ненадання позивачами згоди на обробку персональних даних оскаржувані рішення не містить. Крім того, в рішеннях не конкретизовано, яких саме документів або інформації не вистачає для прийняття рішень про зняття з реєстрації місця проживання та реєстрацію місця проживання.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.
В обґрунтування апеляційної скарги серед іншого вказує, що рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.07.2021 у справі №160/8804/21, яким було задоволено позов та зобов`язано відділ «ЦНАП м. Нікополь» розглянути заяви позивачів №6040 та №6041 від 20.05.2021 року повторно порушує норми статті 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні». Між тим, зауважує, що відповідно до заяв позивачів №4517 та №4518, які були подані ОСОБА_1 та ОСОБА_2 06 серпня 2021 року з наданням інформації щодо своєї згоди на обробку персональних даних, відділом реєстрації  та обліку громадян Нікопольської міської ради 06.08.2021 було здійснено реєстрацію місця проживання малолітнього ОСОБА_3 . Отже, на думку відповідача, відповідні дії позивачів 06.08.2021 року підкреслюють правомірність дій відділу реєстрації та обліку громадян Нікопольської міської ради щодо відмови в задоволенні заяв №6040 та №6041 від 20.05.2021 про зняття з реєстрації місця проживання та реєстрацію місця проживання їх малолітнього сина ОСОБА_3 .
Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив, що не перешкоджає розгляду справи по суті спору.
Розгляд справи здійснюється в  порядку письмового провадження у відповідності до ст. 311 КАС України.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає про наступне. 
Судом першої інстанції встановлено, що 22 листопада 2013 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстровано шлюб, про що 22 листопада 2013 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Нікополю реєстраційної служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області зроблено відповідний актовий запис № 611.
Від цього шлюбу позивачі мають малолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , а ОСОБА_1 зареєстрована разом із малолітнім сином за адресою: АДРЕСА_1 .
ОСОБА_1 звернулась 20.05.2021 року до Відділу «Центр надання адміністративних послуг м. Нікополя» із заявою № 6040 про зняття малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з місця реєстрації за адресою АДРЕСА_3 , у зв`язку з вибуттям на постійне проживання за адресою АДРЕСА_2 .
До заяви ОСОБА_1 додала документи, передбачені пунктом 26 «Правил реєстрації місця проживання», затвердженого постановою KMУ від 02.03.2016 р. № 207, разом із письмовою згодою іншого батька – ОСОБА_2 на зняття дитини з реєст рації і реєстрацію сина за адресою своєї реєстрації, що не заперечується відповідачем.
Одночасно, 20.05.2021 року ОСОБА_2 звернувся із заявою № 6041 про реєстрацію свого малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою своєї реєстрації: АДРЕСА_2 .
До заяви ОСОБА_2 додав документи, передбачені пунктом 18 «Пра вил реєстрації місця проживання», затвердженого постановою KMУ від 02.03.2016 р. № 207, разом із письмовою згодою іншого батька – ОСОБА_1 на зняття дитини з реєстрації і реєстрацію сина за адресою реєстрації батька дитини, а також домовою книгою на домоволодін ня АДРЕСА_2 , що не заперечується відповідачем.
20.05.2021 року відповідачем були прийняті рішення про відмову у знятті з реєстрації місця проживання і про реєстрацію місця проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з у зв`язку з тим, що особа не надала необхідних документів або інформації.
Позивачі вважають протиправною відмову відповідача щодо зняття з реєстрації місця проживання та реєстрації місця проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Суд першої інстанції позовні вимоги задовольнив.
Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини та обставини справи.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що до даних правовідносин слід застосовувати норми Конституції України,  Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», Закону України «Про адміністративні послуги», Закону України "Про захист персональних даних", норми Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 2 березня 2016 р. № 207 «Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру».
Так, стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Отже, суб`єкти владних повноважень (до яких відноситься відповідач) мають діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Таким чином межі дій відповідача чітко визначені Конституцією та законами України.
Предметом спору є правомірність/протиправність рішення відповідача про відмову в знятті з реєстрації місця проживання малолітньої дитини за місцем реєстрації матері та відмову в реєстрації місця проживання малолітньої дитини за місцем реєстрації батька.
          Частинами 3, 4, 5, 6, 7, 8 статті 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» для реєстрації особа або її представник подає органу реєстрації (у тому числі через центр надання адміністративних послуг):
письмову заяву;
документ, до якого вносяться відомості про місце проживання. Якщо дитина не досягла 16-річного віку, подається свідоцтво про народження;
квитанцію про сплату адміністративного збору;
документи, що підтверджують право на проживання в житлі, перебування або взяття на облік у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту, проходження служби у військовій частині, адреса яких зазначається під час реєстрації;
військовий квиток або посвідчення про приписку (для громадян, які підлягають взяттю на військовий облік або перебувають на військовому обліку).
У разі подання заяви представником особи додатково подаються:
документ, що посвідчує особу представника;
документ, що підтверджує повноваження особи як представника, крім випадків, коли законними представниками є батьки (усиновлювачі).
Реєстрація місця проживання особи за заявою законного представника здійснюється за згодою інших законних представників.
За бажанням батьків чи одного з них документи, передбачені цією статтею для реєстрації місця проживання дитини, можуть бути подані органам державної реєстрації актів цивільного стану під час проведення державної реєстрації народження дитини. Органи державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, направляють зазначені документи органам реєстрації для реєстрації місця проживання новонародженої дитини.
Реєстрація місця проживання новонародженої дитини може здійснюватися також на підставі направлених органами соціального захисту населення даних, що зазначив законний представник, з яким постійно проживає дитина, у заяві про призначення допомоги при народженні дитини.
Забороняється вимагати для реєстрації місця проживання подання особою інших, ніж передбачених цією статтею, документів.
Відповідно до п. 18 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 2 березня 2016 р. № 207 «Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру» для реєстрації місця проживання особа або її представник подає: 
1) заяву за формами, наведеними відповідно у додатках 6, 7 або 8;
2) документ, до якого вносяться відомості про місце проживання. Якщо дитина не досягла 16 років, подається свідоцтво про народження. Реєстрація місця проживання дітей, які є іноземцями чи особами без громадянства, здійснюється за умови внесення даних про дітей до посвідки на постійне або тимчасове проживання їх батьків та копії свідоцтва про народження. Документи, видані компетентними органами іноземних держав, підлягають легалізації в установленому порядку, якщо інше не передбачено міжнародними договорами;
3) квитанцію про сплату адміністративного збору (у разі реєстрації місця проживання одночасно із зняттям з попереднього місця проживання адміністративний збір стягується лише за одну послугу);
4) документи, що підтверджують:
право на проживання в житлі, - ордер, свідоцтво про право власності, договір найму (піднайму, оренди), рішення суду, яке набрало законної сили, про надання особі права на вселення до житлового приміщення, визнання за особою права користування житловим приміщенням або права власності на нього, права на реєстрацію місця проживання або інші документи. У разі відсутності зазначених документів реєстрація місця проживання особи здійснюється за згодою власника/співвласників житла, наймача та членів його сім`ї (зазначені документи або згода не вимагаються при реєстрації місця проживання неповнолітніх дітей за адресою реєстрації місця проживання батьків/одного з батьків або законного представника/представників);
право на перебування або взяття на облік у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту особи, - довідка про прийняття на обслуговування в спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту особи за формою згідно з додатком 9, копія посвідчення про взяття на облік бездомної особи, форма якого затверджується Мінсоцполітики (для осіб, які перебувають на обліку у цих установах або закладах);
проходження служби у військовій частині, адреса якої зазначається під час реєстрації, - довідка про проходження служби у військовій частині, видана командиром військової частини за формою згідно з додатком 10 (для військовослужбовців, крім військовослужбовців строкової служби);
5) військовий квиток або посвідчення про приписку (для громадян, які підлягають взяттю на військовий облік або перебувають на військовому обліку);
6) заяву про зняття з реєстрації місця проживання особи за формою згідно з додатком 11 (у разі здійснення реєстрації місця проживання одночасно із зняттям з реєстрації попереднього місця проживання).
У разі подання заяви представником особи, крім зазначених документів, додатково подаються:
документ, що посвідчує особу представника;
документ, що підтверджує повноваження особи як представника, крім випадків, коли заява подається законними представниками малолітньої дитини - батьками (усиновлювачами).
Реєстрація місця проживання особи за заявою законного представника здійснюється за згодою інших законних представників.
У разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами місце проживання дитини, яка не досягла 14 років, реєструється разом з одним із батьків за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування).
У разі перебування житла в іпотеці, довірчій власності як способу забезпечення виконання зобов`язань для реєстрації місця проживання особи додатково подається письмова згода відповідного іпотекодержателя або довірчого власника.
Забороняється вимагати для реєстрації місця проживання особи інші документи.
Згідно з п. 26 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 2 березня 2016 р. № 207 “Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру” зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі:
заяви особи або її представника за формою згідно з додатком 11
Разом із заявою особа подає:
документ, до якого вносяться відомості про зняття з реєстрації місця проживання. Якщо дитина не досягла 16 років, подається свідоцтво про народження;
квитанцію про сплату адміністративного збору;
військовий квиток або посвідчення про приписку (для громадян, які підлягають взяттю на військовий облік або перебувають на військовому обліку).
У разі подання заяви представником особи, крім зазначених документів, додатково подаються:
документ, що посвідчує особу представника;
документ, що підтверджує повноваження особи як представника, крім випадків, коли заява подається законними представниками малолітньої дитини - батьками (усиновлювачами).
Зняття з реєстрації місця проживання особи за заявою законного представника здійснюється за згодою інших законних представників.
У разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами зняття з реєстрації місця проживання дитини, яка не досягла 14 років, разом з одним із батьків здійснюється за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування).
Пунктом 11 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 2 березня 2016 р. № 207 “Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру” передбачено, що орган реєстрації відмовляє в реєстрації/знятті з реєстрації місця проживання, якщо:
особа не подала необхідних документів або інформації;
у поданих документах містяться недостовірні відомості або подані документи є недійсними;
звернулася особа, яка не досягла 14 років.
Рішення про відмову в реєстрації/знятті з реєстрації місця проживання приймається в день звернення особи або її представника шляхом зазначення у заяві про реєстрацію/зняття з реєстрації місця проживання підстав відмови. Зазначена заява повертається особі або її представнику. 
          Частинами 1, 2, 5, 6, 9 статті 9 Закону України «Про адміністративні послуги» встановлено, що адміністративні послуги надаються суб`єктами надання адміністративних послуг безпосередньо або через центри надання адміністративних послуг.
Фізична особа, у тому числі фізична особа - підприємець, має право на отримання адміністративної послуги незалежно від реєстрації її місця проживання, крім випадків, установлених законом.
Перелік та вимоги до документів, необхідних для отримання адміністративної послуги, визначаються законом.
Забороняється вимагати від суб`єкта звернення документи або інформацію для надання адміністративної послуги, не передбачені законом.
Суб`єкт надання адміністративної послуги, підприємства, установи або організації, що належать до сфери його управління, які володіють документами або інформацією, необхідними для надання адміністративної послуги, зобов`язані забезпечити безоплатне надання таких документів або інформації не пізніше трьох робочих днів з дня отримання запиту від суб`єкта надання адміністративної послуги, якщо інше не передбачено законом.
Закон України «Про захист персональних даних» регулює правові відносини, пов`язані із захистом і обробкою персональних даних, і спрямований на захист основоположних прав і свобод людини і громадянина, зокрема права на невтручання в особисте життя, у зв`язку з обробкою персональних даних. Цей Закон поширюється на діяльність з обробки персональних даних, яка здійснюється повністю або частково із застосуванням автоматизованих засобів, а також на обробку персональних даних, що містяться у картотеці чи призначені до внесення до картотеки, із застосуванням неавтоматизованих засобів.
Відповідно до ст. 2 Закону України «Про захист персональних даних» згода суб`єкта персональних даних - добровільне волевиявлення фізичної особи (за умови її поінформованості) щодо надання дозволу на обробку її персональних даних відповідно до сформульованої мети їх обробки, висловлене у письмовій формі або у формі, що дає змогу зробити висновок про надання згоди.
Персональні дані - відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована. 
Згідно ч. 1 ст. 6 Закону України "Про захист персональних даних" мета обробки персональних даних має бути сформульована в законах, інших нормативно-правових актах, положеннях, установчих чи інших документах, які регулюють діяльність володільця персональних даних, та відповідати законодавству про захист персональних даних.
Персональні дані - це відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована (ст. 2 даного Закону).
Обробка персональних даних здійснюється для конкретних і законних цілей, визначених за згодою суб`єкта персональних даних, або у випадках, передбачених законами України, у порядку, встановленому законодавством.  Не допускається обробка даних про фізичну особу, які є конфіденційною інформацією, без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини (ч. 5, 6 ст. 6 вказаного Закону).
Таким чином, принципами обробки персональних даних є відкритість і прозорість, відповідальність, адекватність та не надмірність їх складу та змісту стосовно визначеної мети їх обробки, а підставою обробки персональних даних є згода суб`єкта персональних даних.
Пунктом 1 статті 11 Закону України «Про захист персональних даних» передбачено, що підставами для обробки персональних даних є згода суб`єкта персональних даних на обробку його персональних даних.
Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що розглядаючи зразкову справу № 806/3265/17 Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.09.2018 року звернула увагу на те, що законодавством не врегульовано питання щодо наслідків відмови особи від обробки її персональних даних, тобто фактично відсутня будь-яка альтернатива такого вибору, що в свою чергу обумовлює неякість  закону  та порушення конституційних прав такої особи.
Велика Палата Верховного Суду вважає за доцільне зазначити, що реалізація державних функцій має здійснюватися без примушення людини до надання згоди на обробку персональних даних, їх обробка повинна здійснюватись, як і раніше, в межах і на підставі тих  законів  і нормативно-правових актів України, на підставі яких виникають правовідносини між громадянином та державою. При цьому, згадані технології не повинні бути безальтернативними і примусовими. Особи, які відмовилися від обробки їх персональних даних, повинні мати альтернативу - використання традиційних методів ідентифікації особи.
У ст. 8 Конвенції про захист осіб у зв`язку з автоматизованою обробкою персональних даних, ратифікованій  Законом України від 06 липня 2010 року № 2438-VI, зазначено: «Будь-якій особі надається можливість: 
a) з`ясувати існування файлу персональних даних для автоматизованої обробки, його головні цілі, а також особу та постійне місце проживання чи головне місце роботи контролера файлу; 
б) отримувати через обґрунтовані періоди та без надмірної затримки або витрат підтвердження або спростування факту зберігання персональних даних, що її стосуються, у файлі даних для автоматизованої обробки, а також отримувати такі дані в доступній для розуміння формі; 
c) вимагати у відповідних випадках виправлення або знищення таких даних, якщо вони оброблялися всупереч положенням внутрішнього законодавства, що запроваджують основоположні принципи, визначені у ст. 5 і 6 цієї Конвенції; …».
За сталою практикою ЄСПЛ, першою умовою виправданості втручання у права, гарантоване ст. 8 Конвенції, є те, що воно має бути передбачене  законом, причому тлумачення терміну «закон» є автономним, та до якості «закону» ставляться певні вимоги (див. рішення ЄСПЛ у справі «Толстой-Милославський проти Сполученого Королівства» (Tolstoy Miloslavsky v. the United Kingdom) від 13 липня 1995 року, заява № 18139/91, п. 37) Під терміном «закон» … слід розуміти як норми, встановлені писаним правом, так і правила, що сформувалися у прецедентному праві.  Закон  має відповідати якісним вимогам, насамперед, вимогам «доступності» та «передбачуваності».
Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що в оскаржуваних рішеннях відповідача підставою для відмови в знятті з реєстрації та відмови в реєстрації місця проживання зазначено: «особа не надала необхідних документів або інформації».
При цьому, про ненадання позивачами згоди на обробку персональних даних вказано лише у відзиві на позов.
Тобто, зазначеної у відзиві підстави оскаржувані рішення не містить.
Водночас, в рішеннях відповідача не конкретизовано, яких саме документів або інформації не вистачає для прийняття рішень про зняття з реєстрації місця проживання та реєстрацію місця проживання.
В силу положень частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Враховуючи наведені обставини та норми законодавства, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність рішень Нікопольської міської ради в особі відділу Центру надання адміністративних послуг м. Нікополь Управління адміністративних послуг та дозвільних процедур Нікопольської міської ради щодо відмови позивачам в знятті з реєстрації місця проживання та відмови в реєстрації місця проживання малолітнього сина позивачів ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.         
На думку колегії суддів апеляційної інстанції матеріали справи дають підстави для висновку, шо позивачами доведені обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.
При цьому, відповідачем не доведено обставини, на яких ґрунтуються заперечення проти позовних вимог, не доведено правомірність дій/рішень відповідача.
          З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позову.
Вищезазначене є мотивом для відхилення судом апеляційної інстанції аргументів, викладених в апеляційній скарзі, оскільки аргументи відповідача спростовуються доводами, викладеними позивачами та нормами законодавства України, що регулює дані правовідносини.
Доводи апеляційної скарги не спростовують правове обґрунтування, покладене в основу рішення суду першої інстанції, тому не можуть бути підставою для його скасування.
Керуючись ст.    241-245,    250,    311,    316,    321,    322, 328, 329        КАС України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Нікопольської міської ради  – залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.07.2021року- залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття 23.12.2021 та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів згідно ст. 329 КАС України з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
Повний текст постанови виготовлено 30.12.2021.
   
Головуючий - суддя                                                                      Ю. В. Дурасова 

                               суддя                                                                      Л.А. Божко 

                               суддя                                                                      О.М. Лукманова