ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

25 січня 2022 року 	м. Дніпро	справа № 280/7173/21	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - судді  Семененка Я.В. (доповідач),
суддів:  Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.,     
за участю секретаря судового засідання Волкової К.В.  
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 
на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 27 вересня 2021 року (суддя – Артоуз О.О.) по справі №280/7173/21 за позовом Головного управління ДПС у Запорізькій області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу, -

                                                в с т а н о в и В:

ГУ ДПС у Запорізькій області звернулося до суду із адміністративним позовом, в якому просило стягнути з відповідача податковий борг з єдиного податку з фізичних осіб у сумі 352  760,03грн.
В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що за відповідачем обліковується податковий борг, який виник внаслідок несплати самостійно узгоджених податкових зобов`язань з єдиного податку з фізичних осіб.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 27 вересня 2021 року позов задоволено.
Рішення суду фактично мотивоване доведеністю позивачем наявності у відповідача податкового боргу, який заявлено до стягнення.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального права, неповне з`ясування судом обставин справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову. Обгрунтовуючи вимоги апеляційної скарги відповідач посилається на те, що судом першої інстанції було розглянуто справу за правилами спрощеного провадження без виклику сторін. Відповідач вважає, що вказана справа не є справою незначної складності з огляду на суму податкового боргу, який заявлено до стягнення та який є значним та суттєвим для відповідача. При цьому, як зазначає відповідач, він не отримував кореспонденції, направлену судом, а отже не знав про заявлений позов та не міг подати докази, які свідчать про фактичну відсутність податкової заборгованості. З цього приводу відповідач вказує на те, що самостійно узгодженні податкові зобов`язання, про які зазначає позивач у позові, ним були своєчасно та у повному обсязі сплачені, але про вказані обставини суду повідомлено не було, що і стало підставою для необґрунтованих висновків суду першої інстанції про наявність у відповідача податкового боргу у розмірі, який заявлено позивачем до стягнення.
У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить рішення суду першої інстанції залишити без змін. Позиція позивача полягає у тому, що судом першої інстанції правильно
встановлено підстави виникнення податкового боргу та його розмір, а той факт, що відповідачем були сплачені податкові зобов`язання не впливає на обґрунтованість висновків суду першої інстанції, оскільки на час розгляду справи такий борг відповідача існував.
Перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи із такого.
Встановлені судом першої інстанції обставини справи свідчать про те, що згідно із наданими позивачем розрахунком податковий борг, стягнення якого є предметом спору у цій справі, виник внаслідок наступного.
Так, відповідачем самостійно було подано до Головного управління ДПС у Запорізькій області податкову декларацію №4717724 від 28.01.2021, в якій самостійно визначено грошове зобов`язання з єдиного податку з фізичних осіб у розмірі 2683,48 грн. (термін сплати 19.02.2021). У зв`язку з наявною переплатою 2, 43 грн. залишок боргу складає 2681,05 грн.
Крім того, відповідачем самостійно було подано до Головного управління ДПС у Запорізькій області податкову декларацію №9100548679 від 27.04.2021, в якій самостійно визначено грошове зобов`язання з єдиного податку з фізичних осіб у розмірі 350078,98 грн. (термін сплати 20.05.2021).
У зв`язку із відсутністю самостійної сплати податкового боргу контролюючий орган звернувся із вказаним позовом до суду.
Вирішуючи спірні відносини між сторонами та задовольняючи заявлені вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що факт наявності податкової заборгованості є доведеним, що є достатньою підставою для стягнення суми податкового боргу, з огляду на вжиті податковим органом заходи щодо погашення податкової заборгованості (направлення податкової вимоги).
З такими висновками суду першої інстанції суд апеляційної інстанції не погоджується з огляду на таке.
Так, надані відповідачем докази свідчать про те, що самостійно узгодженні податкові зобов`язання у декларації №4717724 від 28.01.2021 у розмірі 2683,48грн. ним сплачено 10.02.2021, що підтверджується платіжним дорученням №103640328 від 10.02.2021 з відміткою АК «Альфа-Банк».
Крім цього, надані докази свідчать про те, що самостійно узгодженні податкові зобов`язання у декларації №9100548679 від 27.04.2021 у розмірі 350078,98 грн. ним сплачено 19.05.2021, що підтверджується Квитанцією №81 від 19.05.2021 з відміткою АК «Банк Кредит Дніпро».
Отже, на час розгляду судом першої інстанції справи та ухвалення рішення грошові зобов`язання, які були заявлені контролюючим органом до стягнення, відповідачем сплачені у повному обсязі.
Вказаний факт не заперечується і позивачем, з огляду на його позицію, викладену у відзиві на апеляційну скаргу, яким зазначено, що сплачені грошові зобов`язання були зараховані 17.09.2021, що підтверджується даними інтегрованої картки платника податку.
Отже, не вдаючись до встановлення обставин часу зарахування податкових зобов`язань та внесення такої інформації до інтегрованої картки, з огляду на вказані дати оплати відповідачем грошових зобов`язань та дату їх фактичного відображення в інтегрованій картці (17.09.2021), суд апеляційної інстанції констатує, що на час ухвалення судом першої інстанції рішення (27.09.2021) у відповідача не існувало податкової заборгованості з єдиного податку з фізичних осіб, яку стягнуто судом.
Таким чином, враховуючи те, що позивачем не було повідомлено суд про самостійну сплату відповідачем грошових зобов`язань, а судом першої інстанції не було вжито заходів щодо встановлення наявної (дійсної) заборгованості на час розгляду справи, та враховуючи встановленні обставини справи, які свідчать про відсутність податкового боргу, який заявлено контролюючим органом до стягнення, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.
З цих підстав суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову.
На підставі викладеного, керуючись п.2 ч.1 ст.315, ст..ст.317, 321, 322, 327, 329  КАС України, суд,-
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 – задовольнити.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 27 вересня 2021 року по справі №280/7173/21 – скасувати та прийняти нову постанову.
У задоволенні позову Головному управління ДПС у Запорізькій області про стягнення податкового боргу – відмовити.
Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки, визначені ст.ст.328, 329 КАС України.

Вступну та резолютивну частини проголошено 25.01.2022
Повне судове рішення складено 26.01.2022
   
Головуючий - суддя                                                                      Я.В. Семененко 

                               суддя                                                                      Н.А. Бишевська 

                               суддя                                                                      І.Ю. Добродняк