ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/283/22 Справа № 199/9655/21 	  	Суддя у 1-й інстанції - САВЧЕНКО Є. М. Суддя у 2-й інстанції - Крот С. І.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

15 лютого 2022 року                                                                м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі: головуючого судді Крот С.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 18 січня 2022 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн. на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік та стягнуто судовий збір у розмірі 496,20 грн.,

за участю:
особи, що притягується 
до адміністративної відповідальності,                          ОСОБА_1 ,
захисника                                                         Філіповського В.В.,

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 18 січня 2022 року ОСОБА_1 20 листопада 2021 року о 02.02 год. в м.Дніпрі по вул.Решетилівській, 28 керував ТЗ Honda Civic з ознаками наркотичного сп`яніння (зіниці очей розширені та не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці). Водію було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, на що останній відмовився у присутності двох свідків та відповідно висновку №5037 лікаря ОСОБА_2 від 20 листопада 2021 року о 02:40 год., чим порушив п.2.5 ПДР України.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову суду скасувати та провадження закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.
Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги посилається на те, що судом не було з`ясовано обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання про притягнення його до адміністративної відповідальності. Звертає увагу, що свідки поставили свої підписи у протоколі до внесення у нього відомостей, при цьому свідок ОСОБА_3 заперечив, що у протоколі його підпис, а працівники поліції після того, як протокол був підписаний ОСОБА_1 , вносили туди зміни та дописи. Вказує, що працівники поліції безпідставно зупинили його, та в нього були відсутні ознаки наркотичного сп`яніння, що підтвердили під час допиту свідки, при цьому згідно відеозапису працівники поліції прохали його пройти огляд за відсутності свідків. Зазначає, що в матеріалах справи відсутнє направлення на огляд та докази, за допомогою яких буде зрозуміло від якого саме огляду він відмовився. 
       Суд апеляційної інстанції, заслухавши учасників провадження, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов наступного висновку. 
       Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення. 
       Суд апеляційної інстанції вважає викладений в постанові суду першої інстанції висновок про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, таким, що відповідає фактичним обставинам справи.
Викладений в постанові суду першої інстанції висновок про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, складеним уповноваженою особою з дотриманням вимог, передбачених ст.ст. 254 - 256 КУпАП; рапортом поліцейського; показаннями свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , наданими у суді першої інстанції; відеозаписом з бодікамери поліцейського, а також іншими наявними в матеріалах справи письмовими доказами.
Таким чином, встановлені обставини в їх сукупності об`єктивно і в повній мірі підтверджують факт відмови ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння на вимогу працівників поліції, які виявили у нього ознаки такого сп`яніння, визначені Інструкцією про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що і стало підставою вимоги пройти відповідний огляд. 
Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність і належність доказів, наданих під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, а також пояснень свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , наданих під час допиту у суді першої інстанції, по справі не вбачається.
Посилання ОСОБА_1 на те, що його було безпідставно зупинено працівниками поліції, спростовуються рапортом поліцейського, відповідно до якого ОСОБА_1 було зупинено згідно п. 3 ч. 2 ст. 35 Закону України “Про Національну поліцію”, а саме за порушення вимог ПДР України, що підтверджується також поясненнями самого ОСОБА_1 , зазначеними власноручно у протоколі про адміністративне правопорушення.
Відомостями, що містяться у рапорті поліцейського, також спростовуються доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що в нього були відсутні ознаки наркотичного сп`яніння, оскільки відповідно до рапорту у ОСОБА_1 були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей розширені та не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук, поведінка що не відповідає обстановці.
Всупереч твердженням ОСОБА_1 в апеляційній скарзі письмові пояснення свідків були підписані останніми після їх заповнення працівниками поліції, що підтвердили свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_3 під час допиту у суді першої інстанції, при цьому спочатку прочитали їх та потім поставили свій підпис.
Крім того, вказані свідки під час допиту у суді першої інстанції вказали, що підписували вже заповнений протокол про адміністративне правопорушення, а свідок ОСОБА_3 звернув увагу на те, що ОСОБА_1 підписав протокол одразу після нього, що спростовує відповідні доводи апеляційної скарги останнього.
Матеріали справи не містять та стороною захисту під час апеляційного перегляду не надано достатньо доказів на підтвердження факту внесення працівниками поліції істотних змін до протоколу про адміністративне правопорушення після його підписання ОСОБА_1 та свідками, а тому вказані посилання ОСОБА_1 не заслуговують на увагу.
З наявного у матеріалах відеозапису слідує, що працівниками поліції було декілька разів запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, на що останній усі рази відмовлявся та остання відмова була зафіксована працівниками поліції у присутності двох свідків та допомогою технічного запису відеозйомки, а тому доводи ОСОБА_1 про те, що йому пропонували пройти огляд за відсутності свідків є необгрунтованими.
Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд особи на стан сп`яніння проводиться із застосовуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків.
При цьому як слідує з матеріалів провадження огляд ОСОБА_1 проводився із застосовуванням технічних засобів відеозапису, а саме бодікамер поліцейських, на яких зафіксовано усі обставини вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому правопорушення.
Що стосується доводів ОСОБА_1 про відсутність у матеріалах справи направлення на проходження огляду у медичному закладі, то слід зазначити, що положення Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України, МОЗ України від 09 листопада 2015.року № 1452/735, не містять вимог щодо долучення вказаного направлення до матеріалів справи. Окрім цього, зазначена норма була фактично виконана до ОСОБА_1 , оскільки останнього було доставлено до закладу охорони здоров`я для проходження відповідного огляду.
Необгрунтованими є і посилання в апеляційній скарзі на те, що в матеріалах справи відсутні відомості, за допомогою яких буде зрозуміло, від проходження якого саме огляду відмовився ОСОБА_1 , оскільки матеріалами справи встановлено, а саме протоколом про адміністративне правопорушення, рапортом поліцейського, письмовими поясненнями свідків, які останні підтвердили у суді першої інстанції, а також відеозаписом з бодікамери поліцейського, що ОСОБА_1 відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння на вимогу працівників поліції, які виявили у нього ознаки такого сп`яніння.
В матеріалах справи відсутні та під час апеляційного перегляду не надано достатньо доказів на підтвердження факту істотних порушень працівниками поліції вимог закону під час складання протоколу про адміністративне правопорушення.
Дії працівників поліції відповідали вимогам Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17 грудня 2008 року № 1103, а також Інструкції, затвердженої спільним наказом МВС та МОН України від 09 листопада 2015 року № 1452/735.
Інші доводи апеляційної скарги були предметом розгляду суду першої інстанції, їм було надано відповідну оцінку, з якою погоджується і суд апеляційної інстанції, та оцінюються судом апеляційної інстанції як такі, що спрямовані на ухилення від відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.
Наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності об`єктивно і в повній мірі свідчать про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
При розгляді справи судом порушень ст.ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.
Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.
Спираючись на встановлені фактичні обставини даного адміністративного провадження, які підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що винуватість  ОСОБА_1  у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є доведеною поза розумним сумнівом.
Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову місцевого суду – без змін.

       Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 — залишити без задоволення.
Постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 18 січня 2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП — залишити без задоволення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

       Суддя Дніпровського
       апеляційного суду                           С.І.Крот