ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8585/21 Справа № 756/6236/19 	  	Суддя у 1-й інстанції - Богун О. О. Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2021 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді Єлізаренко І.А.
суддів Красвітної Т.П., Свистунової О.В. 
за участю секретаря Колесової А.Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 05 липня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю “Кредитні ініціативи”, Публічного акціонерного товариства “Омега банк”, Товариства з обмеженою відповідальністю “Факторингова компанія “Вектор Плюс”, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_2 про визнання нікчемними договорів про передачу прав за іпотечним договором,-
В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2019 року  ОСОБА_1  звернувся до  Оболонського районного суду м.Києва з позовом до ТОВ “Кредитні ініціативи”, ПАТ “Омега банк”, ТОВ “ФК “Вектор Плюс”, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_2 про визнання нікчемними договорів про передачу прав за іпотечним договором.
В обґрунтування позовних вимог  ОСОБА_1  посилався на те, що 27 березня 2018 року між ним та ОСОБА_3 було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1 , посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Батовою Т.С. та зареєстрованого в реєстрі під № 1322. Наприкінці 2018 року він отримав поштою позовну заяву ТОВ “Кредитні ініціативи” про звернення стягнення на предмет іпотеки. З вказаної позовної заяви позивач дізнався про наступні обставини: 05 серпня 2008 року між ОСОБА_2 та ВАТ “Сведбанк Інвест” було укладено кредитний договір №025/0808/71-118. Також між ОСОБА_2 та ВАТ “Сведбанк Інвест” 05 серпня 2008 було укладено іпотечний договір, який було посвідчено приватним нотаріусом Мельник О.І. У 2009 році Господарським судом Дніпропетровської області у господарській справі №Б26/171-09 про визнання банкрутом ФОП ОСОБА_2 , постановлено ухвалу про початок ліквідаційної процедури, призначення арбітражного керуючого Салової М.С., відкриття ліквідаційної процедури. 16 липня 2009 року Товарною Біржею “Універсальна біржа нерухомості Троїцька” були проведені публічні торги, за наслідками яких було укладено біржовий контракт про придбання ОСОБА_4 у ФОП ОСОБА_2 квартири АДРЕСА_1 . Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 31 липня 2009 року за позовом ОСОБА_4 до ФОП ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_5 визнано дійсним правочин укладений 16 липня 2009 року у формі Біржового контракту в ході проведення торгів біржею “Універсальна біржа неруховомсті “Троїцька”, щодо купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 та визнано за ОСОБА_4 право власності на зазначену квартиру. На підставі ухвали Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 06 жовтня 2009 року приватним нотаріусом Бондар І.М. було вилучено іпотечне обтяження квартири АДРЕСА_1 . Відповідно до відомостей з реєстру внесення змін в Єдиний реєстр заборон відчуження нерухомого майна було здійснено 27 листопада 2009 року за реєстрованим номером №7690165. 30 листопада 2009 року зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_4 05 грудня 2009 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , який було посвідчено приватним нотаріусом Бондаренко В.Г. та зареєстровано за №1743. Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 10 січня 2011 року рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 31 липня 2009 року скасовано та у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено у повному обсязі. 24 березня 2011 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , договір посвідчено приватним нотаріусом Суховаровою Н.В. та зареєстровано в реєстрі під №343. Позивач ОСОБА_1 придбав вищезазначену квартиру у ОСОБА_3 , що підтверджується договором купівлі-продажу від 27 березня 2018 року. Під час укладення договору купівлі-продажу нерухомого майна нотаріусами неодноразово здійснювалися перевірки на наявність обтяжень при цьому жодних іпотечних застережень по вищезазначеній квартирі в реєстрі нерухомого майна були відсутні. Таким чином, лише після отримання позовної заяви від ТОВ “Кредитні ініціативи” позивачу стало відомо, що кредитний договір та іпотечний договір були укладені 05 серпня 2008 року між ОСОБА_2 та ВАТ “Сведбанк Інвест”. Відповідно до відомостей, що містяться в матеріалах цивільної справи про звернення стягнення на предмет іпотеки 28 листопада 2012 року між ВАТ “Сведбанк Інвест” та ТОВ ФК “Вектор Плюс”, було укладено договір Факторингу №15. Позивач вважає, що вказаний договір не може слугувати доказом відступлення прав вимоги за іпотечним договором оскільки, договір факторингу від 28 листопада 2012 року не містить підпису та печатки сторін на кожному аркуші, містить виправлення та закреслення, не містить додатків згідно переліку, відповідачем не було надано документів, що підтверджують повноваження підписантів, відсутні докази отримання фактором винагороди. Відступлення права вимоги за іпотечним договором повинно бути нотаріально посвідченим та підлягає обов`язковій державній реєстрації. Таким чином, після укладення договору факторингу між ВАТ “Сведбанк Інвест” та ТОВ ФК “Вектор Плюс”, останній не набувши прав та обов`язків іпотекодержателя по іпотечному договору №025/0808/71-118-1 від 05 серпня 2008 року у той же день, 28 листопада 2012 року уклав з ТОВ “Кредитні ініціативи” договір факторингу, яким було відступлено права вимоги заборгованості по кредитним та заставним договором. 28 листопада 2012 року між ТОВ ФК “Вектор Плюс” та ТОВ “Кредитні ініціативи” також було укладено договір про передачу прав за іпотечним договором, який було посвідчено приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Мироник О.В., відповідно до даного договору були передані права вимог за іпотечними договорами, які визначені в додатку до цього договору. При цьому у відповідності до п. 1.4 вказаного Договору Іпотекодержатель протягом п`яти робочих днів з дати набуття чинності цим Договором зобов`язаний був забезпечити внесення змін і додаткових відомостей до запису у Державниму реєстру іпотек щодо передачі прав за Іпотечними договороми. Догорів набрав чинності з моменту підписання сторонами. Передавати права вимоги ТОВ ФК “Вектор Плюс” не мав права, через відсутність відповідача прав та повноважень на таку передачу. На підставі викладеного  ОСОБА_1  просив суд встановити нікчемність правочину – договору факторингу №15 від 28 листопада 2012 року, укладеного між ПАТ “Сведбанк” та ТОВ “ФК “Вектор Плюс” в частині передачі ПАТ “Сведбанк”, ТОВ “ФК “Вектор Плюс” прав за іпотечним договором №02/0808/71-118-1 від 05 серпня 2008 року; встановити нікчемність правочину – договору ВРТ №000541 від 28 листопада 2012 року про передачу прав за іпотечним договором укладеного між ТОВ “ФК “Вектор Плюс” та ТОВ “Кредитні ініціативи”, посвідченого приватним нотаріусом Мироник О.В. в частині передачі прав за іпотечним договором №02/0808/71-118-1 від 05 серпня 2008 року та стягнути з відповідачів судові витрати.
Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 13 травня 2019 року справу за позовом  ОСОБА_1 до ТОВ “Кредитні ініціативи”, ПАТ “Омега банк”, ТОВ “ФК “Вектор Плюс”, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_2 про визнання нікчемними договорів про передачу прав за іпотечним договором, надіслано за підсудністю на розгляд Амур-Нижньодніпровському районному суд м. Дніпропетровська у зв`язку з тим, що вказана справа не підсудна Оболонському районному суду м. Києва (т.1 а.с.66). 
       Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 05 липня 2021 року відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ТОВ “Кредитні ініціативи”, ПАТ “Омега банк”, ТОВ “ФК “Вектор Плюс”, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_2 про визнання нікчемними договорів про передачу прав за іпотечним договором.
В апеляційній скарзі  ОСОБА_1 просить рішення суду від 05 липня 2021 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права. 
       У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ “Кредитні ініціативи” просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, посилаючись на законність та обгрунтованість рішення суду. 
       Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення з наступних підстав.
Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. 
Відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
       Відповідно до ч.1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
       Згідно статті 514 ЦК до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
       Відповідно до ст. 47 Закону України “Про банки і банківську діяльність” факторинг визначено як одну з банківських операцій, що передбачає придбання права вимоги на виконання зобов`язань у грошовій формі за поставлені товари чи надані послуги і прийняття на себе ризику виконання таких вимог та прийом платежів.
       Факторинг - беззаставне фінансування під забезпечення прав вимоги грошових коштів, тобто фактор набуває товарні накладні, за якими у нього виникають права вимоги грошових коштів. Факторинг це комісійно-посередницька діяльність, пов`язана з поступкою фактору (банку або небанківській установі, яка здійснює факторингові операції) клієнтом-постачальником неоплачених платежів вимог (рахунків-фактур) за поставлені товари, виконані роботи, послуги і, відповідно, одержання платежу за ними, тобто з інкасуванням дебіторської заборгованості клієнта (одержанням коштів за платіжними документами). Фактор стає власником неоплачених платіжних вимог і бере на себе ризик їх несплати.
       Тобто, факторинг - це купівля боргу. У будь-якій факторинговій операції беруть участь три сторони: Постачальник (кредитор) - компанія, що реалізує якийсь товар або послугу з відстрочкою платежу, надаючи товарний кредит. Покупець (дебітор) - компанія, що закуповує товар або послугу у постачальника з відстрочкою платежу. Фактор - банк або фінансова компанія, що надає послуги факторингу.
       Види факторингу: Факторинг з регресом - вид факторингу, що має на увазі, що в разі, якщо дебітор не розрахується з факторинговою компанією, розрахунок повинен буде провести кредитор. Факторинг без регресу - форма факторингу, при якій фактор приймає на себе всі ризики: якщо дебітор не розрахується з ним - він просто втратить суму, виплачену кредитору. Відкритий факторинг - вид факторингу, при якому дебітор повідомляється про те, що його борг переведений. Закритий факторинг - вид факторингу, що не має на увазі повідомлення дебітора про переуступку боргу (банк надалі автоматично перенаправляє розрахунок за угодою в свою користь). Реальний факторинг - форма факторингу, при якій переуступається вже реально існуюче боргове зобов`язання. Консенсуальний факторинг - форма факторингу, при якій заздалегідь переуступається майбутній борг що ще не виник (наприклад, продавець хоче таким чином "підстрахуватися"). Внутрішній факторинг - вид факторингу, при якому дебітор і кредитор знаходяться всередині однієї країни. Зовнішній або міжнародний факторинг - вид факторингу, при якому покупець і постачальник є резидентами різних країн.
       Відповідно до ч.1 ст. 1080 ЦК України, договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтов та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження.
       З матеріалів справи вбачається, 05 серпня 2008 року між ОСОБА_2 та ВАТ “Сведбанк Інвест”, правонаступником якого є ПАТ “Сведбанк”, було укладено кредитний договір №025/0808/71-118, відповідно до умов якого банк надав ОСОБА_2 грошові кошти у вигляді кредиту у розмірі 83000 доларів США на строк з 05 серпня 2008 року по 04 серпня 2037 року включно, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,5% (т.1 а.с.54-57).
       05 серпня 2008 року між ВАТ “Сведбанк Інвест”, правонаступником якого є ПАТ “Сведбанк”, та ОСОБА_2 було укладено Іпотечний договір №025/0808/71-118-І, який було посвідчено приватним нотаріусом Мельник Олександром Івановичем та зареєстрований в реєстрі під № 3104 (т.1 а.с.58, 59). 
       Відповідно до умов іпотечного договору, ОСОБА_2 у забезпечення виконання основного зобов`язання передав в іпотеку належне йому на праві власності майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1 .
       Судом встановлено, у 2009 році Господарським судом Дніпропетровської області в рамках господарської справи №Б 26/171-09 про визнання банкрутом ФОП ОСОБА_2 , постановлено ухвалу про початок ліквідаційної процедури, призначення арбітражного керуючого Салової М.С., відкриття ліквідаційної процедури.
       16 липня 2009 Товарною Біржею “Універсальна біржа нерухомості Троїцька” були проведені публічні торги, за наслідками яких було укладено біржовий контракт про придбання ОСОБА_4 у ФОП ОСОБА_2 квартири АДРЕСА_1 .
       Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 31 липня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ФОП ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_5 визнано дійсним правочин укладений 16 липня 2009 року у формі Біржового контракту в ході проведення торгів біржею “Універсальна біржа нерухомості “Троїцька”, щодо купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 визнано за ОСОБА_4 право власності на вказану квартиру (т.1 а.с.144).
       З відомостей з Державного реєстру іпотек вбачається, що на підставі ухвали Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 06 жовтня 2009 року приватним нотаріусом Бондар І.М. було вилучено іпотечне обтяження квартири АДРЕСА_1 . Внесення змін в єдиний реєстр заборон відчуження нерухомого майна було здійснено 27 листопада 2009 за реєстрованим номером № 7690165 (т.1 а.с.145, 146). 
       З відомостей з Реєстру прав власності на нерухоме майно вбачається, 30 листопада 2009 року право власності на квартиру АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_4 (т1 а.с.144).
       З відомостей з Реєстру прав власності на нерухоме майно вбачається, 05 грудня 2009 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 було укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , який було посвідчено приватним нотаріусом Бондаренко В.Г. та зареєстровано за №1743 (т.1 а.с.144).
       Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 10 січня 2011 року рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 31 липня 2009 року скасовано та у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено у повному обсязі.
       З відомостей з Реєстру прав власності на нерухоме майно вбачається, 24 березня 2011 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 було укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , договір посвідчений приватним нотаріусом Суховаровою Н.В. та зареєстровано в реєстрі під №343.
       27 березня 2018 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Батовою Т.С. та зареєстрованого в реєстрі під № 1322 (т.1 а.с.62-65).
        27 березня 2018 року право власності квартири АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_1 (т.1 а.с.60, 61).
       28 листопада 2012 року між ПАТ “Сведбанк”, яке є правонаступником ВАТ “Сведбанк”, яке в свою чергу виступає правонаступником АКБ “ТАС-Комерцбанк”, та ТОВ “ФК “Вектор Плюс” було укладено Договір факторингу №15 (т.1 а.с.24-37).
       Відповідно до п.2.1 Договору Банк відступає Фактору свої права Вимоги заборгованості по кредитним договорам, укладених з Боржниками, право на вимогу якої належить Банку на підставі Документації. 
       Відповідно до п.2.2. Договору з моменту відступлення Банком Фактору прав вимоги заборгованості від боржників. Всі гарантії надані боржниками щодо заборгованості, стають дійсними для Фактора та вважаються наданими Фактору. Разом з правами вимоги до Фактора переходять всі пов`язані з ними права, зокрема права грошової вимоги щодо нарахованих та несплачених Боржниками процентів, комісій, штрафних санкцій та інших обов`язкових платежів.
       28 листопада 2012 року Актом прийому-передачі Реєстру заборгованостей боржників за Договором про надання факторингу №15 від 28 листопада 2012 року ПАТ “Сведбанк” передав факторові ТОВ “Вектор Плюс” права вимоги заборгованостей до боржників (т.2 а.с.27).
       28 листопад 2012 між ТОВ “Вектор Плюс” та ТОВ “Кредитні ініціативи” було укладено Договір факторингу (т.1 а.с.38-46). 
       Відповідно до п.2.1 умов якого, Клієнт (ТОВ ФК “Вектор Плюс”) відступає Фактору (ТОВ “Кредитні ініціативи”) свої права Вимоги заборгованості по кредитним договорам, укладених з Боржниками, право на вимогу якої належить Клієнту на підставі Документації. 
       Відповідно до п.2.2 вказаного договору з моменту відступлення Банком Фактору прав вимоги заборгованості від боржників. Всі гарантії надані боржниками щодо заборгованості, стають дійсними для Фактора та вважаються наданими Фактору. Разом з правами вимоги до Фактора переходять всі пов`язані з ними права, зокрема права грошової вимоги щодо нарахованих та несплачених Боржниками процентів, комісій, штрафних санкцій та інших обов`язкових платежів.
       28 листопада 2012 року Актом прийому-передачі Реєстру заборгованостей боржників за Договором про надання факторингу №15 від 28 листопада 2012 року ТОВ “Вектор Плюс” передав факторові - ТОВ “Кредитні ініціативи” права вимоги заборгованостей до боржників (т.2 а.с.28).
       08 листопад 2012 між ТОВ “Вектор Плюс” та ТОВ “Кредитні ініціативи” було укладено Договір про передачу прав за іпотечним договором, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мироник О.В. та зареєстрованого в реєстрі під № 6970 (т.1 а.с.53). 
       Таким чином, внаслідок укладених договорів відбулася заміна кредитора, а саме ТОВ “Кредитні ініціативи” набуло статусу нового кредитора за кредитним договором №025/0808/71-118 від 05 серпня 2008 року, укладеного між ОСОБА_2 та ВАТ “Сведбанк Інвест”, правонаступником якого є ПАТ “Сведбанк”.
       Звернувшись до суду з цим позовом, позивач  ОСОБА_1  просив встановити нікчемність правочину – договору факторингу №15 від 28 листопада 2012 року, укладеного між ПАТ “Сведбанк” та ТОВ “ФК “Вектор Плюс” в частині передачі ПАТ “Сведбанк”, ТОВ “ФК “Вектор Плюс” прав за іпотечним договором №02/0808/71-118-1 від 05 серпня 2008 року; встановити нікчемність правочину – договору ВРТ №000541 від 28 листопада 2012 року про передачу прав за іпотечним договором укладеного між ТОВ “ФК “Вектор Плюс” та ТОВ “Кредитні ініціативи”, посвідченого приватним нотаріусом Мироник О.В. в частині передачі прав за іпотечним договором № №02/0808/71-118-1 від 05 серпня 2008 року (т1 а.с.3-8).
       Відповідно до ст. 24 Закону України “Про іпотеку” відступлення прав за іпотечним договором здійснюється без необхідності отримання згоди іпотекодавця.
       Оформлюючи відступлення прав вимоги, його сторони не обумовлювали ніяких змін щодо обсягу прав і обов`язків, які за договорами перейшли до нового кредитора, тож до останнього перейшли права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, включаючи установлені договором правила щодо умов кредитування та валюти зобов`язання.
       Отже, оспорювані договори на права та обов`язки самого позивача жодним чином не впливають.
       Частиною 3 статті 215 ЦК України встановлено, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
       Крім того, недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини, як це встановлено статтею 217 ЦК України.
       Відповідно до ст.236 ЦК України, нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Якщо за недійсним правочином права та обов`язки передбачалися лише на майбутнє, можливість настання їх у майбутньому припиняється.
Слід зазначити, позивач  ОСОБА_1 не є стороною оспорюваних ним договору факторингу №15 від 28 листопада 2012 року та договору ВРТ №000541 від 28 листопада 2012 року про передачу прав за іпотечним договором. 
       У справі про визнання правочину недійсним беруть участь особи, які є, насамперед, сторонами правочину.
       Також слід зазначити, на вказаний період часу - 28 листопада 2012 року позивач у справі  ОСОБА_1 не був власником вказаної квартири.
       Згідно з частиною першою статті 11 ЦПК України у редакції Кодексу, чинній на час ухвалення апеляційним судом рішення, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
       Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
       Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.
Враховуючи, що позивач  ОСОБА_1 не є стороною оспорюваних ним договору факторингу №15 від 28 листопада 2012 року та договору ВРТ №000541 від 28 листопада 2012 року про передачу прав за іпотечним договором,   суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку, що позовні вимоги позивача не   підлягають задоволенню.
       Крім того, позивач не вказує за захистом якого свого порушеного права він звертається до суду із вимогою про визнання договорів про передачу прав за іпотечними договорами недійсними. Позивачем не зазначено які дії чи бездіяльність відповідачів призвели до порушення прав чи свобод позивача.
       Посилання позивача на відсутність нотаріального посвідчення вказаних договорів як на підставу недійсності оспорюваного договору є надуманим та таким, що не відповідає дійсності з огляду на те, що нотаріальне посвідчення мало місце в день укладення договорів та було здійснене тими самими нотаріусами у повній відповідності до норм законодавства.
       Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог  ОСОБА_1 про визнання нікчемними договорів про передачу прав за іпотечним договором.
       Посилання в апеляційній скарзі на доведеність позовних вимог є необґрунтованими.
       Доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість рішення суду є безпідставними.
Приведені в апеляційній скарзі інші доводи зводяться до тлумачення діючого законодавства, незгоди з рішенням суду, переоцінки висновків рішення суду та не спростовують правильність рішення суду першої інстанції.
Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду в апеляційній скарзі не наведено, тому рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 -  залишити без задоволення.
Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 05 липня 2021 року — залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя І.А.Єлізаренко 

Судді  Т.П.Красвітна

О.В.Свистунова