ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 березня 2022 року	Львів	Справа № 500/4335/21 пров. № А/857/830/22	
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
судді-доповідача:                                                  Гінди О.М.,
суддів:                                                                      Качмара В.Я., Пліша М.А., 
за участю секретаря судових засідань –                     Михальської М.Р.,  
розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення    Тернопільського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2021 року (головуючий суддя: Осташ А.В., місце ухвалення - м. Тернопіль, дата складення повного тексту судового рішення – 22.12.2021) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (Військова частина НОМЕР_1 Міністерства оборони України) третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Військова частина НОМЕР_2 про зобов`язання вчинити певні дії, –
встановив:
ОСОБА_1 , 21.09.2021 звернувся із позовом, в якому просив визнати протиправним та скасувати наказ від 24.06.2021 № 316 «Про притягнення до відповідальності посадових осіб військової частини НОМЕР_2 » в частині визнання винним, накладення дисциплінарного стягнення у вигляді суворої догани, притягнення до обмеженої матеріальної відповідальності та позбавлення премії старшого сержанта ОСОБА_1 .
Обґрунтовує позовні вимоги тим, що    притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності є протиправним та накладено безпідставно та у спосіб не передбачений Конституцією, законами України. Зокрема повідомив, що під час проведення розслідування стороною відповідача не були дотриманні строки проведення службового розслідування. Також, всупереч вимогам закону будь-яких належних та допустимих доказів про те, що саме з його вини державі було завдано збитки у зв`язку з неналежним виконанням ним службових обов`язків щодо збереження майна у матеріалах справи не має, не встановлено причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення. Також, не доведено наявності причинного зв`язку між протиправною поведінкою і завданою шкодою. Вважає, що оспорюваний наказ є необ`єктивним, не обґрунтованими та таким, що не відповідає дійсним обставинам.
Рішенням   Тернопільського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2021 року у задоволені позову відмовлено.
Із цим рішенням суду першої інстанції не погодився позивач та оскаржив в апеляційному порядку. Вважає його необґрунтованим, таким, що прийняте з порушенням норм матеріального права, а тому просить скасувати рішення суду та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.
Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, апелянт посилається на аналогічні підстави викладені у позовній заяві. 
Представник позивача Майка М.Б., у судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав та  просив її задовольнити.
Відповідач та третя особа у судове засідання не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, їхня участь в судовому засіданні обов`язковою не визнавалась. Відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України йїх неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи. 
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача Майка М.Б.,  перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга задоволеною бути не може з таких мотивів.
Судом першої інстанції встановлено, що 22.04.2021 близько 12:45 в зоні проведення ООС в Донецькій та Луганській областях на території зведеного підрозділу військової частини НОМЕР_2 (далі - в/ч НОМЕР_2 ) під час переливання пального сталося загорання військового автомобіля «УРАЛ-4320 АЦ-5,5» (в/н НОМЕР_3 ). О 13:33 пожежу було локалізовано та о 14:03 ліквідовано, однак внаслідок пожежі було знищено військове майно, яке згідно Закону України від 21.09.1999 №1 075-ХІV «Про правовий режим майна у Збройних Силах України», закріплене за в/ч НОМЕР_2 на праві оперативного управління. Зокрема було знищено: автомобіль «КАМАЗ-5320 АЦ-9» (в/н НОМЕР_4 ); автомобіль «УРАЛ-4320 АЦ-5,5» (в/н НОМЕР_5 ); автомобіль «КАМАЗ-43101 АТМЗ-5,5» (в/н НОМЕР_6 ); причеп-цистерна «ПЦ-6,7» (в/н НОМЕР_7 ); автомобіль «УРАЛ-4320 АЦ-5,5» (в/н НОМЕР_3 ); захисна споруда типу «ГАБІОН» - 6 компл.; сітка маскувальна МКО-С - 1,5 компл.; бензин автомобільний А-92 Євро 5Е5 у кількості 3001 кг, бензин автомобільний А-80-ДЗ у кількості 978 кг; паливо дизельне ДП-Л-Євро5-ВО у кількості 1444 кг.
Загальна сума завданих державі матеріальних збитків склала 1 325 102,73 грн.
За фактом пожежі на території в/ч НОМЕР_2 та з метою встановлення причин завданої державі матеріальної шкоди, згідно з наказом Командувача об`єднаних сил від 23.04.2021 № 153 «Про призначення службового розслідування» було проведено службове розслідування, про що складено акт службового розслідування.
Результати службового розслідування оголошені наказом командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 24.06.2021 № 316 «Про притягнення до відповідальності посадових осіб військової частини НОМЕР_2 » (далі - наказ КВ ОК «Захід» № 316).
Зокрема, наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 24.06.2021 № 316 «Про притягнення до відповідальності посадових осіб військової частини НОМЕР_2 », пунктом 7 якого головного сержанта зведеного взводу охорони зведеного підрозділу військової частини НОМЕР_2 старшого сержанта ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено дисциплінарне стягнення - сувора догана; притягнуто до обмеженої матеріальної відповідальності в розмірі п`ятнадцяти прожиткових мінімумів, установлених для працездатних осіб на суму 34 050 (тридцять чотири тисячі п`ятдесят); позбавлено старшого сержанта ОСОБА_1 премії за червень 2021 року в повному обсязі.
Не погоджуючись із п. 7 цього наказу, позивач звернувся із цим позовом до суду.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що своїми діями позивач завдав державі збитків у зв`язку з неналежним виконанням ним обов`язків військової служби, а позбавлення позивача щомісячної премії за червень 2021 року в повному обсязі передбачене пунктом 5 розділу XVI Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260, та є наслідком притягнення його до матеріальної відповідальності.
        З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначено Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» 25.03.1992 № 2232-XII (далі – Закон № 2232-XII).
Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 2 Закону № 2232-XII, військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Проходження військової служби здійснюється громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом. 
Громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями. 
Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.
Частиною 6 ст. 2 Закону № 2232-XII визначено види військової служби, зокрема:
- строкова військова служба;
- військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період ;
- військова служба за контрактом осіб рядового складу;
- військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу;
Виконання військового обов`язку в особливий період здійснюється з особливостями, визначеними цим Законом та іншими нормативно-правовими актами (ч. 13 ст. 2 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу).
Законом України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» від 24.03.1999 № 551-XIV затверджено Дисциплінарний статут Збройних Сил України (далі - Дисциплінарний статут), згідно з преамбулою якого цей Статут визначає сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг. Усі військовослужбовці Збройних Сил України незалежно від своїх військових звань, службового становища та заслуг повинні неухильно керуватися вимогами цього Статуту. Положення Статуту поширюються на громадян, звільнених з військової служби у відставку або у запас з правом носіння військової форми одягу, під час носіння ними військової форми одягу.
Військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України (ст. 1 Дисциплінарного статуту).
Статтею 2 Дисциплінарного статуту встановлено, що військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі
Військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця, зокрема, додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів (ст. 4 Дисциплінарного статуту).
Як встановлено ч. ч. 1, 3, 4, 5 ст. 5 Дисциплінарного статуту, за стан дисципліни у військовому з`єднанні, частині (підрозділі), закладі та установі відповідає командир. Інтереси захисту Вітчизни зобов`язують командира постійно підтримувати військову дисципліну, вимагати її додержання від підлеглих, не залишати поза увагою жодного дисциплінарного правопорушення .
Стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків.
Діяльність командира щодо підтримання військової дисципліни оцінюється не кількістю накладених ним дисциплінарних стягнень, а виконанням обов`язків з додержанням вимог законів і статутів Збройних Сил України, повним використанням дисциплінарної влади для наведення порядку і запобігання порушенням військової дисципліни.
Кожний військовослужбовець зобов`язаний сприяти командирові у відновленні та постійному підтриманні порядку й дисципліни.
Згідно ч. 1 ст. 45 Дисциплінарного статуту у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.
Відповідно до ст. 84 Дисциплінарного статуту прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.
Дисциплінарне стягнення має бути накладене не пізніше ніж за 10 діб від дня, коли командирові (начальникові) стало відомо про правопорушення, а у разі провадження службового розслідування - протягом місяця від дня його закінчення, не враховуючи часу перебування військовослужбовця на лікуванні або у відпустці. Під час накладення дисциплінарного стягнення командир не має права принижувати гідність підлеглого (ст. 87 Дисциплінарного статуту).
Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України встановлюється наказом Міністерства оборони України, в інших військових формуваннях - центральними органами виконавчої влади, яким вони підпорядковані (ч. 7 ст. 85 Дисциплінарного статуту).
Наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 № 608, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 13.12.2017 за № 1503/31371 затверджено Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України (далі - Порядок № 608).
Пунктом 2 розділу І Порядку № 608 визначено, що службове розслідування це - комплекс заходів, які проводяться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, а також встановлення ступеня вини особи (осіб), чиї дії або бездіяльність стали причиною вчинення правопорушення.
Пунктом 3 розділу І Порядку № 608 визначено, що службове розслідування проводиться для встановлення: неправомірних дій військовослужбовця, яким вчинено правопорушення; причинного зв`язку між правопорушенням, з приводу якого було призначено службове розслідування, та виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби; вини військовослужбовця; порушень нормативно-правових актів, інших актів законодавства; причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення.
Відповідно до п. 13 розділу ІІІ Порядку № 608, службове розслідування має бути завершено протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). В окремих випадках цей строк може бути продовжено командиром (начальником), який призначив службове розслідування, або старшим командиром (начальником), але не більше ніж на один місяць.
Загальний строк службового розслідування не може перевищувати двох місяців.
Пунктом 1 розділу V Порядку № 608 визначено, що за результатами службового розслідування складається акт службового розслідування.
Згідно з пунктами 1, 2 розділу VI Порядку № 608, за результатами розгляду акта та матеріалів службового розслідування, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир (начальник) приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, визначає вид дисциплінарного стягнення та призначає особу, якій доручає підготувати проект відповідного наказу.
Вид дисциплінарного стягнення визначається особисто службовою особою, яка призначила службове розслідування, в аркуші резолюції або на висновку за результатами службового розслідування або безпосередньо в наказі про притягнення до дисциплінарної відповідальності.
Дисциплінарне стягнення накладається у строки, визначені Дисциплінарним статутом Збройних Сил України.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що за фактом пожежі на території в/ч НОМЕР_2 та з метою встановлення причин завданої державі матеріальної шкоди, згідно з наказом Командувача об`єднаних сил від 23.04.2021 № 153 «Про призначення службового розслідування» проведено службове розслідування, та відповідно до вимог статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та Порядку № 608, проведено службове розслідування.
Наказом Командувача об`єднаних сил від 23.05.2021 № 201 «Про продовження строку проведення службового розслідування, призначеного наказом Командувача об`єднаних сил від 23.04.2021 № 153» (а. с. 54) термін службового розслідування продовжено до 08.06.2021.
Разом з тим, акт службового розслідування затверджено Командувачем об`єднаних сил генерал-лейтенантом Кравченком В. 07.06.2021 (а. с. 77-95), а наказ № 316 «Про притягнення до відповідальності посадових осіб військової частини НОМЕР_2 », зокрема і позивача - 24.06.2021 (а. с. 59- 76).
Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції не бере до уваги покликання позивача в апеляційній скарзі про порушення строків проведення службового розслідування, оскільки такі строки були продовжені, що підтверджується наказом Командувача об`єднаних сил від 23.05.2021 № 201. Тобто, службове розслідування було проведено в межах двохмісячного терміну передбаченого п. 13 розділу ІІІ Порядку № 608.
Крім цього, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що дисциплінарне стягнення на позивача було накладено в межах строку передбаченого ст. 87 Дисциплінарного статут, тобто протягом місяця від закінчення провадження службового розслідування.
Суд апеляційної інстанції зазначає, службовим розслідуванням серед іншого було встановлено, що  22.04.2021 ОСОБА_1 перебував у добовому наряді та виконував обов`язки з охорони території зведеного підрозділу в/ч НОМЕР_2 . Вказані, обов`язки позивача були передбачені за посадою головного сержанта зведеного взводу охорони зведеного підрозділу в/ч НОМЕР_2 на яку, згідно з наказом командира зведеного підрозділу в/ч НОМЕР_2 від 23.11.2020 № 1, його було призначено на період виконання обов`язків в зоні проведення ООС в Донецькій та Луганській областях.
Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначає Статут внутрішньої безпеки, затверджений Законом України від 24 березня 1999 року № 548-XIV (далі Статут).
Статутом керуються всі військові частини, кораблі, управління, штаби, організації, установи і військові навчальні заклади Збройних Сил України (далі - військові частини).
Обов`язки посадових осіб, не зазначені в цьому Статуті, визначаються відповідними порадниками та положеннями.
Дія Статуту поширюється на військовослужбовців Служби зовнішньої розвідки України, Служби безпеки України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Управління державної охорони України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, органів спеціального призначення з правоохоронними функціями.
Відповідно до статі 11 Статуту, необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно; дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України; поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини; бути пильним, суворо зберігати державну таємницю; вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно.
Статтею 16 Статуту передбачено, що кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.
Статтею 17 Статуту, визначено, що на військовослужбовців під час перебування на бойовому чергуванні, у внутрішньому і гарнізонному наряді, а також під час виконання інших завдань покладаються спеціальні обов`язки. Ці обов`язки та порядок їх виконання визначаються законами і статутами Збройних Сил України, а також іншими нормативно-правовими актами, що приймаються па основі законів і статутів Збройних Сил України.
Відповідно до ст. 123 Статуту, головний сержант взводу в мирний і воєнний час серед іншого відповідає за правильне несення служби військовослужбовцями рядового і сержантського (старшинського) складу в добовому наряді.
Згідно ст. 124 Статуту, головний сержант взводу серед іншого зобов`язаний: негайно доповідати командирові взводу та головному сержантові роти про надзвичайні події у взводі, факти порушення військової дисципліни, випадки втрати чи несправності озброєння, техніки та інших матеріальних засобів; стежити за правильним зберіганням і експлуатацією озброєння, техніки та іншого майна взводу, їх наявністю та утриманням у належному стані; стежити за дотриманням військовослужбовцями рядового і сержантського (старшинського) складу взводу заходів з безпеки на заняттях (стрільбах, навчаннях), під час ремонтних та господарських робіт.
Статтею 291 Статуту передбачено, що усі військовослужбовці добового наряду повинні твердо знати, неухильно й сумлінно виконувати свої обов`язки, наполегливо домагаючись додержання розпорядку дня та правил внутрішнього порядку.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що під час несення служби в добовому наряді ОСОБА_1 підпорядковувався черговому КСП та мав у своєму підпорядкуванні військовослужбовців, серед яких, зокрема: сержант ОСОБА_2 , солдат ОСОБА_3 , старший солдат П.Траптах, солдат ОСОБА_4 , старший солдат ОСОБА_5 , солдат ОСОБА_6 , солдат ОСОБА_7 , солдат ОСОБА_8 .
Крім цього, під час виконання обов`язків в наряді позивач, серед іншого відповідав за виїзд – в`їзд автомобільної техніки на територію зведеного підрозділу в/ч НОМЕР_2 . 
Суд апеляційної інстанції зазначає, що неправомірні дії позивача, полягали у неналежному виконанні своїх посадових обов`язків, тобто не забезпечення контролю та надійного інструктажу підпорядкового позивачу особового складу, що стало підставою для порушення організації пропускного режиму у зведеному підрозділі в/ч НОМЕР_2 , зокрема перебування на території в/ч НОМЕР_2 автомобіля «КАМАЗ-53212» (в/н НОМЕР_8 д/н НОМЕР_9 ), який загорівся під час переливання бензину АБ-80 з війського автомобіля «УРАЛ-4320 АЦ-5,5» (в/н   НОМЕР_3 ) до пластикових ємностей, які перебували у кузові «КАМАЗ-53212» (в/н НОМЕР_8 - д/н НОМЕР_9 ). 
Так, внаслідок переливання пального сталася пожежа внаслідок, якої було знищено військове майно, закріплене за в/ч НОМЕР_2 на праві оперативного управління. Зокрема: автомобіль «КАМАЗ-5320 АЦ-9» (в/н НОМЕР_4 ); автомобіль «УРАЛ-4320 АЦ-5,5» (в/н НОМЕР_5 ); автомобіль «КАМАЗ-43101 АТМЗ-5,5» (в/н НОМЕР_6 ); причеп-цистерна «ПЦ-6,7» (в/н НОМЕР_7 ); автомобіль «УРАЛ-4320 АЦ-5,5» (в/н НОМЕР_3 ); захисна споруда типу «ГАБІОН» - 6 компл.; сітка маскувальна МКО-С - 1,5 компл.; бензин автомобільний А-92 Євро 5Е5 у кількості 3001 кг, бензин автомобільний А-80-ДЗ у кількості 978 кг; паливо дизельне ДП-Л-Євро5-ВО у кількості 1444 кг.
Загальна сума завданих державі матеріальних збитків склала 1 325 102,73 грн. Отже, вина позивача виражається у формі непрямого умислу, недбалості. 
За встановлених обставин, в контексті наведених вимог законодавства, яким врегульовані спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що позивач своїми діями порушив вимоги абз. 4, 5, 6 статті 11, статті 16, 123, 124, 291, 300 Статуту, а тому його правомірно притягнули до дисциплінарної відповідальності, оскільки ОСОБА_1 було здійснено неналежне виконання своїх службових обов`язків, щодо незабезпечення надійного пропускного режиму на територю зведеного підрозділу в/ч НОМЕР_2 .
Щодо покликання позивача в апеляційній скарзі про те, що він не є матеріально-відповідальною особою щодо майна, яке було знищене внаслідок пожежі на території зведеного підрозділу в/ч НОМЕР_2 , то суд апеляційної інстанції вважає такі покликання безпідставними. Оскільки, згідно наказу командира в/ч НОМЕР_2 від 31.12.2020 № 273 «Про призначення матеріально-відповідальних осіб військової частини НОМЕР_2 на 2021 рік» (а. с. 105-107), начальника складу взводу матеріального забезпечення старшого сержанта   ОСОБА_9 , віднесено до матеріально-відповідальних осіб в/ч НОМЕР_2 .
Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що у задволенні позову необхідно відмовити, оскільки наказ від 24.06.2021 № 316 «Про притягнення до відповідальності посадових осіб військової частини НОМЕР_2 » в частині визнання винним, накладення дисциплінарного стягнення у вигляді суворої догани, притягнення до обмеженої матеріальної відповідальності та позбавлення премії старшого сержанта ОСОБА_1 прийнятий у відповідності та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Таким чином, апеляційна скарга ОСОБА_1 не спростовує правильність доводів, яким мотивовано судове рішення, зводиться по суті до переоцінки проаналізованих судом доказів та не дає підстав вважати висновки суду першої інстанції помилковими.
Відповідно до приписів ст. 139 КАС України, підстави для стягнення судових витрат відсутні. 
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального права, тому відповідно до ст. 316 КАС України, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, рішення суду без змін. 
Керуючись ст. ст. 310, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд –
постановив:
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення    Тернопільського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2021 року у справі № 500/4335/21 – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України. 

Головуючий суддя	 	О. М. Гінда 	
судді	 	В. Я. Качмар 	
 	 	М. А. Пліш  	
Повне судове рішення складено 01.04.2022.