ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2021 року 
м. Київ
справа №820/2124/18
адміністративне провадження № К/9901/1135/19 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого - Шишова О.О., 
суддів: Дашутіна І.В., Яковенко М.М.
розглянув у порядку письмового провадження в касаційній інстанції справу 
за позовом  ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Харківській області про скасування податкової вимоги та податкових повідомлень-рішень, провадження в якій відкрито
за касаційною скаргою Головного управління ДФС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19.07.2018, ухвалене у складі головуючого судді Мельникова Р.В., та на постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 27.11.2018, прийняту у складі колегії суддів: Старосуда М.І. (головуючий), Старостіна В.В., Лях О.П. 
І. Суть спору
1.          У березні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління ДФС у Харківській області (далі - ГУ ДФС у Харківській області), у якому просила суд:
-          визнати протиправною податкову вимогу ГУ ДФС в Харківській області від 20.02.2018 №24227-17 про стягнення з гр. ОСОБА_1 податковий борг в сумі 26423,76 грн та скасувати її;
-          визнати протиправним у відношенні гр. ОСОБА_1 повідомлення-рішення ГУ ДФС в Харківській області від 21.05.2018 №417387-1309-2018 за 2015 рік на суму 2763,17 грн та скасувати його;
-          визнати протиправним у відношенні гр. ОСОБА_1 повідомлення-рішення ГУ ДФС в Харківській області від 21.05.2018 №417388-1309-2018 за 2016 рік на суму 3959,62 грн та скасувати його;
-          визнати протиправним у відношенні гр. ОСОБА_1 повідомлення-рішення ГУ ДФС в Харківській області від 21.05.2018 №417386-1309-2018 за 2017 рік на суму 4197,20 грн та скасувати його;
-          визнати протиправним у відношенні гр. ОСОБА_1 повідомлення-рішення ГУ ДФС в Харківській області від 21.05.2018 №417389-1309-2018 за 2018 рік на суму 4197,20 грн та скасувати його;
-          відповідно до статті 382 КАС України встановити судовий контроль строком у один місяць за виконанням ГУ ДФС в Харківській області судового рішення у адміністративних судах.
2.          Обґрунтовуючи позовні вимоги ОСОБА_1 зазначила, що податковий орган під час прийняття спірної податкової вимоги протиправно визначив суму податкового боргу, яка рахується за позивачем, оскільки в судовому порядку було скасовано податкові повідомлення-рішення про нарахування земельного податку за 2013 та 2014 роки. Тим більше, що контролюючим органом було протиправно включено до вказаної податкової вимоги суми земельного податку за 2015, 2016 та 2017 роки оскільки ані позивачем, ані представником позивача не було отримано податкових повідомлень-рішень, якими б у встановленому Податковим кодексом України порядку було нараховано податок за вказані роки. Також позивачем вказано, що при винесенні податкових повідомлень-рішень від 21.05.2018 №417387-1309-2018, №417388-1309-2018, №417386-1309-2018, №417389-1309-2018 контролюючим органом невірно визначено розмір земельного податку через невірне застосування методики розрахунку оцінки землі. При цьому, за 2015 рік контролюючим органом нараховано позивачу податок після закінчення трирічного строку позовної давності. В той же час, нежитлове приміщення щодо якого позивачу нараховано податок належить позивачу та її дочці ОСОБА_2 , яким належать по 1/2 частині власності в нежитловому приміщенні. Отже, на думку позивача, рішення відповідача є протиправним та підлягають скасуванню. 
ІІ. Установлені судами фактичні обставини справи
3.          Судами попередніх інстанцій установлено, що ОСОБА_1 має у спільній сумісній власності з ОСОБА_2 нежитлові приміщення в будівлі літ. Б-1 загальною площею 100,3 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
4.          Позивачем засобами поштового звязку було отримано податкове повідомлення-рішення №8565-1303 від 26.06.2017 про сплату позивачем земельного податку у сумі 7699,75 грн за 2017 рік, в якому також було вказано про наявність у позивача податкового боргу у розмірі 22226,56 грн.
5.          Представником позивача після отримання вказаного рішення відповідача було подано скаргу начальнику ГУ ДФС у Харківській області на вказане податкове повідомлення-рішення.
6.          Листом від 26.07.2017 №2961/Ш/20-40-13-10-19 «Про розгляд скарги» представника позивача було повідомлено про часткове підтвердження фактів, викладених у скарзі, а також вказано про вжиття заходів стосовно отримання інформації щодо землевласників, землекористувачів та площі земельної ділянки, яка надана для обслуговування нежитлових приміщень за адресою: АДРЕСА_1 . Також вказано, що після отримання такої інформації буде проведено перерахунок земельного податку та скориговано суму податкового боргу позивача.
7.          У подальшому, позивачем було отримано податкову вимогу ГУ ДФС в Харківській області від 20.02.2018 №24227-17, якою зобов`язано позивача сплатити податковий борг у сумі 26423,76 грн за земельний податок за користування земельною ділянкою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . 
8.          До податкової вимоги від 20.02.2018 року №24227-17 увійшли суми за період з 2013 по 2017 роки.
9.          На думку позивача, вказана податкова вимога є протиправною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки до неї входять суми заборгованості за 2015, 2016 та 2017 роки по земельному податку, нарахування якої відповідно до діючого законодавства мало бути здійснено шляхом прийняття податкових повідомлень-рішень, проте ані позивачем, ані її представником таких не було отримано.
10.          При цьому, позивачу за 2013 рік було нараховано земельний податок з фізичних осіб в сумі 5835,13 грн, про що винесено податкове повідомлення-рішення №0013811730 від 30.04.2013. Указане рішення контролюючого органу було оскаржено в судовому порядку та рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 21.07.2015 по справі №820/10516/14, залишеним без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 28.09.2015 року, скасовано.
11.          Контролюючим органом було здійснено коригування ІКП та зменшено нарахування земельного податку з фізичних осіб за 2013 рік в сумі 2654,36 грн, у зв`язку з чим остаточна сума земельного податку за 2013 рік з урахуванням судового рішення складає 3180,77 грн.
12.          Також судом установлено, що контролюючим органом за 2014 рік було нараховано позивачу земельний податок з фізичних осіб в сумі 4058,47 грн, про що винесено податкове повідомлення-рішення №5601-15 від 26.06.2014. Вказане рішення контролюючого органу було оскаржено в судовому порядку та рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 17.12.2017 по справі №820/18113/14, залишеним без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 27.01.2015 року, скасовано.
13.          Крім того, відповідач податковими повідомленнями-рішеннями нарахував позивачу земельний податок з фізичних осіб: за 2015 рік від 30.06.2015 №322247 на суму 5069,03 грн., за 2016 рік від 30.06.2016 №632-1303 на суму 7263,91грн., за 2017 рік від 07.08.2017 №43397-1309 на суму 4197,20 грн.
14.          Указані податкові повідомлення-рішення вважаються відкликаними, оскільки 21.05.2018 відповідачем були сформовані нові податкові повідомлення-рішення по земельному податку з урахуванням коригування площі земельної ділянки, якими позивачу нараховано земельний податок з фізичних осіб: №417387-1309-2038 за 2015 рік на суму 2763,17 грн, №417388-1309-2038 за 2016 рік на суму 3959,62 грн, №417386-1309-2038 за 2017 рік на суму 4197,20 грн, №417389-1309-2038 за 2018 рік на суму 4197,20 грн.
15.          Не погоджуючись з податковою вимогою та податковими повідомленнями-рішеннями позивач звернувся до суду з цим позовом.
ІІІ. Рішення судів першої та апеляційної інстанцій і мотиви їх ухвалення
16.          Харківський окружний адміністративний суд рішенням від 19.07.2018 позов задовольнив частково.
17.          Задовольняючи позовні вимоги, в частині визнання протиправною податкову вимогу, суд першої інстанції виходив із того, що відповідачем під час розгляду справи не надано до суду належних та допустимих доказів виникнення у позивача станом на 19.02.2018 податкового боргу з земельного податку у сумі 26423,76 грн, у зв`язку з чим наявні підстави для скасування такої податкової вимоги.
18.          Разом з тим, відмовляючи у задоволенні позову про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 21.05.2018, суд першої інстанції виходив з правомірності нарахування контролюючим органом ОСОБА_1 земельного податку.
19.          Харківський апеляційний адміністративний суд постановою від 27.11.2018 рішення суду першої інстанції скасував в частині відмови у задоволенні позову про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень ГУ ДФС в Харківській області від 21.05.2018: №417386-1309-2018 за 2017 рік на суму 4197,20 грн. та №417389-1309-2018 за 2018 рік на суму 4197,20 грн.
20.          Суд апеляційної інстанції прийняв у цій частині постанову, якою позов задовольнив. Визнав протиправними та скасував податкові повідомлення-рішення ГУ ДФС в Харківській області, прийняті відносно ОСОБА_1 , від 21.05.2018: №417386-1309-2018 за 2017 рік на суму 4197,20 грн та №417389-1309-2018 за 2018 рік на суму 4197,20 грн.
21.          В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19.07.2018 у справі № 820/2124/18 залишив без змін.
22.          Ухвалюючи таке рішення, цей суд виходив із того, що земельна ділянка перебуває у спільній сумісній власності без виділення часток в натурі, на день прийняття податкових повідомлень-рішень 21.05.2018 один із співвласників ОСОБА_2 досягла повноліття, згоди на те, що платником податку є саме ОСОБА_1 відповідно до вимог абз. «б» підпункту 266.1.2 пункту 266.1статті 266 ПК України до суду не надано.
IV. Касаційне оскарження
23.          У касаційні скарзі ГУ ДФС у Харківській області, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а також невірної правової оцінки обставин у справі, просить скасувати його рішення в частині скасування податкових повідомлень-рішень, та у задоволенні позову в цій частині відмовити. В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19.07.2018 - залишити без змін.
24.          У відзиві на касаційну скаргу ОСОБА_1 з доводами касаційної скарги не погоджувалась, при цьому просила скасувати рішення судів попередніх інстанцій та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції. Позивач не погоджується з відмовою у задоволенні позовних вимог про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 21.05.2018 №417387-1309-2018 за 2015 рік, від 21.05.2018 №417388-1309-2018 за 2016 рік.
V. Оцінка Верховного Суду
25.          Відповідно до обставин справи між сторонами виник спір щодо правомірності винесення контролюючим органом податкової вимоги та податкових повідомлень-рішень з підстав нарахування ОСОБА_1 земельного податку з фізичних осіб.
26.          Згідно з доводами та вимогами касаційної скарги предметом оскарження у суді касаційної інстанції є правомірність винесення контролюючим органом податкових повідомлень-рішень від 21.05.2018 №417386-1309-2018 за 2017 рік на суму 4197,20 грн та №417389-1309-2018 за 2018 рік на суму 4197,20 грн.
27.          Відповідно до положень статей 269, 270 ПК України платниками земельного податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі, а об`єктом оподаткування - земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні, та земельні частки (паї), які перебувають у власності.
28.          Згідно із пунктом 286.6 статті 286 ПК України за земельну ділянку, на якій розташована будівля, що перебуває у спільній власності кількох юридичних або фізичних осіб, податок нараховується з урахуванням прибудинкової території кожному з таких осіб.
29.          Відповідно до пункту 287.1 статті 287 ПК України власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.
30.          При переході права власності на будівлю, споруду (їх частину) податок за земельні ділянки, на яких розташовані такі будівлі, споруди (їх частини), з урахуванням прибудинкової території сплачується на загальних підставах з дати державної реєстрації права власності на таку земельну ділянку (пункт 287.6 статті 287 ПК України).
31.          Положеннями абз. «б» підпункту 266.1.2 пункту 266.1статті 266 ПК України визначено, що якщо об`єкт житлової та/або нежитлової нерухомості перебуває у спільній сумісній власності кількох осіб, але не поділений в натурі, платником податку є одна з таких осіб - власників, визначена за їх згодою якщо інше не встановлено судом.
32.          Судом апеляційної інстанції встановлено, що згідно з витягом №34505371 про державну реєстрацію прав, нежитлова будівля літ. "Б-1", загальною площею 100,3 кв.м., належить на праві приватної спільної сумісної власності ОСОБА_1 та її дочці ОСОБА_3 .
33.          З довідки Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно також слідує, що приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 площею 100,3 кв.м., знаходиться у спільній сумісній власності без виділення часток у ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .
34.           ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 досягла повноліття, проте, будь-яких відомостей про надання згоди на те, що, відповідно до вимог абз. «б» підпункту 266.1.2 пункту 266.1статті 266 ПК України, платником податку є саме ОСОБА_1 до суду не надано.
35.          До подібних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 19.02.2019 у справі №819/1622/16.
36.          Колегія суддів звертає увагу, що касаційній скарзі контролюючий орган не обґрунтовує свою позицію щодо стягнення земельного податку з позивача, натомість його доводи зводяться до правомірності розрахованої суми земельного податку.
37.          За таких обставин колегія суддів підтримує висновки суду апеляційної інстанції щодо протиправності та скасування податкових повідомлень-рішень від 21.05.2018 №417386-1309-2038 за 2017 рік на суму 4197,20 грн, та №417389-1309-2038 за 2018 рік на суму 4197,20 грн, якими позивачу ОСОБА_1 нарахований земельний податок з фізичних осіб.
38.          У іншій частині позовних вимог рішення судів попередніх інстанцій особами, які беруть участь у справі, не оскаржуються, а тому відсутні підстави для надання правового аналізу відповідним висновкам судів у рамках цього касаційного провадження.
39.          Судом апеляційної інстанції з дотриманням норм процесуального кодексу встановлено фактичні обставини справи та надано об`єктивний та обґрунтований їх аналіз у зв`язку з чим, відсутні підстави вважати, що обставини справи встановлено не повно чи неправильно, а, отже, і наведені відповідачем доводи в касаційній скарзі не спростовують правильних по суті висновків цього суду.
40.          Колегія суддів зазначає, що переоцінка встановлених судами обставин справи, а також додаткова перевірка доказів, не входить в межі повноважень суду касаційної інстанції згідно з положеннями частини другої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на момент розгляду справи судом касаційної інстанції).
41.          Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
42.          Переглянувши судові рішення в межах касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судами фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення, суд апеляційної інстанції не допустив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які могли б бути підставою для скасування судового рішення, а тому касаційну скаргу відповідача слід залишити без задоволення.
43.          Ураховуючи приписи пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 460-ІХ, а також те, що касаційні скарги на судові рішення в цій справі були подані до набрання чинності цим Законом і рогляд їх не закінчено до набрання чинності цим Законом, Верховний Суд розглядає їх у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Отже, застосуванню підлягають положення КАС України (у редакції, чинній до 08.02.2020).
44.          Таким чином, зважаючи на приписи статті 350 КАС України, касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.
VII. Судові витрати
45.          З огляду на результат касаційного розгляду судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись статтями 3, 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, суд
п о с т а н о в и в:
1. Касаційну скаргу Головного управління ДФС у Харківській області залишити без задоволення.
2. Постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 27 листопада 2018 року у справі №820/2124/18 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і не може бути оскаржена.
Головуючий                                                                                                     О.О. Шишов
Судді                                                                                                                  І.В. Дашутін
                                                                                                                           М.М. Яковенко