ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/821/42/22 Справа № 711/7287/21 Категорія: ч.1 ст.172-6 КУпАП	Головуючий у І інстанції Суходольський О. М.   Доповідач в апеляційній інстанції Поєдинок І. А.	

 	 	

 	 	

ПОСТАНОВА
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

21 січня 2022 року                                 м. Черкаси

Суддя Черкаського апеляційного суду Поєдинок І.А. за участю прокурора Гречаника Р.І., правопорушника ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Черкаси справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою правопорушника ОСОБА_1 на постанову Черкаського районного суду Черкаської області від 06 грудня 2021 року, щодо ОСОБА_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.172-6 КУпАП, -

в с т а н о в и в :

Постановою судді Черкаського районного суду Черкаської області від 06.12.2021 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживаючого в АДРЕСА_1 , присяжного Придніпровського районного суду м.Черкаси, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень та стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні. 
Не погоджуючись з постановою суду, вважаючи її такою, що прийнята з порушенням норм матеріального і процесуального права  ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просив скасувати постанову Черкаського районного суду Черкаської області від 06.12.2021 р., за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення та провадження по справі закрити.
Апеляційні вимоги мотивував тим, що суд неповно з`ясував обставини, які мали істотне значення для вирішення справи по суті. Зазначив, що згідно ст.10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається зчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала або свідомо допускала настання цих наслідків.
Отже, суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП характеризується наявністю вини у формі умислу, що в свою чергу означає, що вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Таким чином, вирішуючи питання про наявність в діях особи складу адміністративного корупційного правопорушення, крім іншого, необхідно враховувати наявність суб`єктивної сторони даного правопорушення, яка, виходячи із визначення поняття корупційного правопорушення, викладеного в ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання корупції», завжди характеризується умисною формою вини, тобто, з врахуванням положень ст.1 цього Закону, сутність порушення фінансового контролю полягає в тому, що особа, яка за законом зобов`язана задекларувати свої доходи та своєчасно подати декларацію, прагне уникнути цього і таким чином досягти певної мети.
Однак, суд, на думку апелянта, при досліджені матеріалів справи, не навів обгрунтувань та доказів на ствердження суб`єктивної сторони даного правопорушення. Тобто, судом не встановлена і не доведена вина у формі умислу, мотив (корисливий, особиста зацікавленість, неправильно зрозумілі інтереси присяжного, тощо).
Заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , який підтримав подану апеляційну скаргу і просив її задовольнити, думку прокурора Гречаника Р.І., який апеляційну скаргу заперечив, перевіривши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що така задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з`ясувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Всупереч тверджень апеляційної скарги ці вимоги закону суддею першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 були дотримані, а висновок судді про доведеність винуватості останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі та постанові судді, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується зібраними по справі доказами у їх сукупності, які були досліджені в судовому засіданні та наведені у постанові.
Як вбачається із матеріалів справи суд першої інстанції обґрунтовано на підставі досліджених доказів дійшов висновку про те, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки складу адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП.
Такий висновок суду є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи й підтверджується доказами у справі, а саме: даними протоколу про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією № 436/2021 від 03.11.2021 р. (а.с.2-10); поясненнями ОСОБА_1 (а.с.11-12); повідомленням Національного агентства з питань запобігання корупції про факт несвоєчасності подання декларації (а.с.29); інформацією про послідовність дій користувача «Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», декларацією ОСОБА_1 із сайту Національного агентства з питань запобігання корупції (а.с.30-36).
Зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП.
Доводи апеляційної скарги про незаконність рішення суду першої інстанції суд вважає необґрунтованими й до уваги не приймає з наступних підстав.
Відповідальність за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, настає за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.
Відповідно до ст.1 Закону України «Про запобігання корупції», правопорушення, пов`язане з корупцією, - це діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.
Згідно з ч.1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Так, диспозицією ч.1 ст.172-6 КУпАП форму вини не визначено та не передбачено наявність негативних наслідків вчиненого правопорушення, тобто вказане правопорушення може бути вчинено як умисно, так і з необережності, в тому числі через незнання законодавства.
Це адміністративне правопорушення є правопорушенням з формальним складом, для констатації наявності якого достатньо лише встановлення факту несвоєчасного подання декларації (порушення вимоги закону). Встановлення ж суспільно-небезпечних наслідків та з`ясування форми вини не вимагається.
Відповідно до п.5 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про запобігання корупції», Національне агентство з метою виконання покладених на нього повноважень має право приймати з питань, що належать до його компетенції, обов`язкові для виконання нормативно-правові акти. Згідно з ч. 5 ст. 12 Закону України «Про запобігання корупції», нормативно-правові акти Національного агенства підлягають державній реєстрації Міністерством юстиції України та включаються до Єдиного державного реєстру нормативно-правових актів. Нормативно-правові акти Національного агентства після включення до Єдиного державного реєстру нормативно-правових актів опубліковуються державною мовою в офіційних друкованих виданнях. Нормативно-правові акти Національного агентства, які пройшли державну реєстрацію, набирають чинності з дня офіційного опублікування, якщо інше не передбачено самими актами, але не раніше дня офіційного опублікування.
Відповідно до підпункту 1 пункту 5 розділу II Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого Рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції №3 від 10.06.2016, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.07.2016 за №959/29089, щорічна декларація суб`єкта декларування подається у період з 00 годин 00 хвилин 01 січня до 00 годин 00 хвилин 01 квітня року, наступного за звітним роком. Така декларація охоплює звітний рік (період з 01 січня до 31 грудня включно), що передує року, в якому подається декларація, та містить інформацію станом на 31 грудня звітного року.
Відповідно до положень п.п. «ґ» п.1 ч.1 ст.3, ч.1 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції» № 1700-VII від 14.10.2014 р., присяжні (під час виконання ними обов`язків у суді) зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.
Таким чином, ОСОБА_1 зобов`язаний був подати щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2020 рік в період з 00:00 год. 01.01.2021 р. до 00:00 год. 01.04.2021 р., однак, фактично подав декларацію 20.07.2021 р., чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч.1 ст.172-6 КУпАП. 
Під час розгляду справи в місцевому суді, ОСОБА_1 обставини вказані у протоколі підтвердив, вказав, що порушив строк подачі декларації через необізнаність.
Поряд із цим,  ОСОБА_1 не було надано належних та допустимих доказів як в суді першої, так і в суді апеляційної інстанцій, того, що він був позбавлений можливості вчасно подати щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2020 рік.
За таких обставин, доводи апеляційної скарги про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення апеляційним судом визнаються необґрунтованими.
На переконання апеляційного суду, адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) грн 00 коп. накладене на ОСОБА_1 відповідно до санкції ч.1 ст.172-6 КУпАП та у межах строків, передбачених ст. 38 КУпАП.
Апеляційна скарга не містить правових підстав для скасування судового рішення.
При перевірці справи в апеляційній інстанції не було виявлено порушень судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, яке б могло потягти за собою зміну чи скасування постанови.
З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги і вважає, що підстав для зміни чи скасування судового рішення не вбачає.

   Керуючись ст.294 КУпАП, –

п о с т а н о в и в:

             Постанову Черкаського районного суду Черкаської області від 06 грудня 2021 року, якою ОСОБА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень та стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні – залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 – без задоволення.
   Постанова остаточна і оскарженню не підлягає. 

Суддя                                                                                                І.А. Поєдинок