УХВАЛА

23 лютого 2022 року 
м. Київ
справа № 160/8465/21
адміністративне провадження № К/990/5203/22  
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Мартинюк Н.М.,
суддів - Жука А.В., Мельник-Томенко Ж.М.
перевіривши касаційну скаргу Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 серпня 2021 року і постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 24 січня 2022 року у справі №160/8465/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про стягнення частини невиплаченого грошового забезпечення,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся з позовом до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, у якому просив:
1) визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області в частині ненарахування та невиплати ОСОБА_1 доплати за службу в нічний час за період з 6 квітня 2018 року до 28 лютого 2021 року;
2) стягнути з Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 заборгованість по грошовому забезпеченні у виді доплати за службу в нічний час за період з квітня 2018 року до лютого 2021 року у сумі: 7140 грн, без утримання податків й інших обов`язкових платежів.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 серпня 2021 року позов задоволено частково:
1) визнано протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області в частині ненарахування та невиплати ОСОБА_1 доплати за службу в нічний час за період з 6 квітня 2018 року до 28 лютого 2021 року;
2) зобов`язано Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 компенсації (грошове забезпечення) за службу (роботу) в нічний час за період з 6 квітня 2018 року до 28 лютого 2021 року у розмірі 35 відсотків посадового окладу позивача з розрахунку за кожну годину служби в нічний час;
3) у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 24 січня 2022 року:
1) рішення місцевого суду скасовано в частині відмови у задоволені позовних вимог стосовно стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по грошовому забезпеченню у виді доплати за службу в нічний час за період з квітня 2018 року до лютий 2021 року в сумі: 7140 грн;
2) стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість по грошовому забезпеченню у вигляді доплати за службу в нічний час за період з квітня 2018 року до лютого 2021 року в сумі: 7140 (сім тисяч сто сорок) гривень з подальшим утриманням із зазначеної суми податків й інших обов`язкових платежів; 
3) у решті рішення місцевого суду залишено без змін. 
Не погоджуючись із цими судовими рішеннями, Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області звернулося з касаційною скаргою до Верховного Суду як суду касаційної інстанції в адміністративних справах відповідно до статті 327 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - "КАС України"), надіславши її за допомогою засобів поштового зв`язку 3 лютого 2022 року.
Скаржник просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
На основі аналізу доводів касаційної скарги і доданих до неї матеріалів Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з таких підстав.
Статтею 129 Конституції України однією із основних засад судочинства визначено забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Аналіз наведеного законодавства дозволяє дійти висновку про те, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.
Згідно із частиною четвертою статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.
Відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у частинах другій і третій статті 328 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).
Системний аналіз наведених положень КАС України дає підстави для висновку, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених у частині першій статті 328 КАС України, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу для касаційного оскарження судового рішення. 
Водночас пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України передбачено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Отже, законодавець обмежив можливість касаційного оскарження судових рішень у названій категорії адміністративних справ, поставивши можливість такого оскарження в залежність від імовірності значення ухваленого за наслідком касаційного провадження судового рішення для формування практики застосування відповідних правових норм або ж становить значний суспільний інтерес чи має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу.
Як вбачається з Єдиного державного реєстру судових рішень, ця справа була розглянута судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження, а відтак вона може бути оскаржена до Верховного Суду лише за наявності  обставин, наведених у підпунктах "а"-"г" пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.
Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області як на підставу касаційного оскарження посилається на пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України.
Суд зазначає, що передумовою для перевірки наявності підстав касаційного оскарження, встановлених пунктами 1-4 частини четвертої статті 328 КАС України,  у цій справі, є наявність обставин, визначених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.
Однак, оскаржуючи судові рішення у справі, розглянутій за правилами спрощеного позовного провадження, скаржник узагалі не зазначив обґрунтування випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України. 
Загалом скаржник на підтвердження своєї позиції фактично зазначає про необхідність здійснити переоцінку встановлених судами у справі обставин, а також надати перевагу одним доказам над іншими, що виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції згідно з положеннями частини другої статті 341 КАС України.
Оскільки пункт 2 частини п`ятої  статті 328 КАС України  передбачає можливість перегляду, в якості винятку, судових рішень, що не підлягають касаційному оскарженню судом касаційної інстанції лише у разі, якщо скаржником зазначені випадки, передбачені підпунктами «а» - «г» цієї правової норми, проте відповідачем таких винятків не зазначено, у відкритті касаційного провадження слід відмовити.
На підставі викладеного Суд зазначає, що вичерпний перелік судових рішень, які можуть бути оскаржені до касаційного суду, жодним чином не є обмеженням доступу особи до правосуддя чи перепоною в отриманні судового захисту, оскільки встановлення законодавцем "розумних обмежень" в праві на звернення до касаційного суду не суперечить практиці Європейського суду з прав людини та викликане виключно особливим статусом Верховного Суду, розгляд скарг яким покликаний забезпечувати формування єдиної правозастосовчої практики, а не можливість перегляду будь-яких судових рішень.
Одночасно, Суд також враховує позицію висловлену Європейським Судом з прав людини в ухвалі від 9 жовтня 2018 року щодо неприйнятності у справі "Азюковська проти України" (Azyukovska v. Ukraine, заява № 26293/18). Суд визнав, що заява є неприйнятною ratione materiae у сенсі п. 3 (а) ст. 35 Конвенції і має бути відхилена відповідно до п. 4 цієї статті. ЄСПЛ зазначив, що застосування критерію малозначності справи в цій справі було передбачуваним, справу розглянули суди двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію, заявниця не продемонструвала наявності інших виключних обставин, які за положеннями Кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи. В ухвалі також ідеться, що в контексті аналізу застосування критерію ratione valoris щодо доступу до вищих судових інстанцій ЄСПЛ також брав до уваги наявність або відсутність питання щодо справедливості провадження, яке здійснювалося судами нижчих інстанцій. Однак у цій справі тією мірою, в якій заявниця ставила питання щодо справедливості провадження в судах першої і другої інстанцій, ЄСПЛ не визнав, що мали місце порушення процесуальних гарантій пункту 1 статті 6 Конвенції.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
На підставі викладеного, керуючись статтями 12, 328, 333 КАС України, Суд
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 серпня 2021 року і постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 24 січня 2022 року у справі №160/8465/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про стягнення частини невиплаченого грошового забезпечення.
Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не може бути оскаржена.

……………………………

……………………………

……………………………
Н.М.          Мартинюк
А.В.           Жук
Ж.М.           Мельник-Томенко,
Судді Верховного Суду