КИЇВСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
03110, м. Київ, вул. Солом`янська, 2-а, e-mail: inbox@kia.court.gov.ua

 

Єдиний унікальний номер справи № 753/22019/21                              Головуючий у суді першої інстанції - Коренюк А.М.
Номер провадження № 22-ц/824/1893/2022                                         Доповідач в суді апеляційної інстанції - Яворський М.А.
 
ПОСТАНОВА
   ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
19 січня 2022 року                                                                        м. Київ
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого судді:          Яворського М.А.,
суддів:                               Кашперської Т.Ц., Фінагеєва В.О.,
за участю секретаря  - Владімірової О.К.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , на ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 05 листопада 2021 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Ткачової Катерини Володимирівни, заінтересована особа: ОСОБА_3 , -
ВСТАНОВИВ:
У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою на дії державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Ткачової К.В., заінтересована особа: ОСОБА_3 і просив суд: поновити строк на оскарження постанови старшого державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Ткачової К.В. про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 04 лютого 2020 року у виконавчому провадженні №35646469; визнати дії старшого державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Ткачової К.В. в частині винесення вказаної постанови неправомірними та скасувати її.
Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 05 листопада 2021 року скаргу ОСОБА_1 повернуто без розгляду.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу та з посиланням на Розділ VII ЦПК України «Судовий контроль за виконанням судових рішень», який встановлює окремий процесуальний режим розгляду відповідних справ, апелянт вказує на помилковість застосування до спірних правовідносин судом першої інстанції положень Розділу VI ЦПК України. 
Вважаючи, що ухвалюючи оскаржуване судове рішення, суд дійшов помилкового висновку про наявність підстав для повернення скарги на дії державного виконавця скаржнику та з урахуванням вищевказаного, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 просить апеляційний суд скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Апелянт та його представник до суду апеляційний інстанції не з`явилися та подали заяву у якій просили слухати справу у їх відсутність. 
Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга  підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК Українисуд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно вимог ст. 263 ЦПК Українисудове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Повертаючи подану ОСОБА_1 скаргу на дії державного виконавця без розгляду суд першої інстанції виходив з того, що  заявником не виконано визначених ч. 2 ст. 183 ЦПК України обов`язків щодо направлення іншим учасникам справи копії поданих процесуальних документів та доданих до них додатків. 
Вказаний висновок суду  першої інстанції не повністю узгоджується із нормами процесуального законодавства, які врегульовують дані правовідносини. 
З матеріалів справи вбачається, що  01 листопада 2021 року до суду першої інстанції надійшла скарга ОСОБА_1 в якій він просив  поновити йому процесуальний строк визначений ст. 449 ЦПК України  для оскарження постанови старшого державного виконавця  Дарницького районного відділу  ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління МЮ про встановлення  тимчасового обмеження  боржника у праві керування транспортними засобами  у виконавчому провадження №35646469, та скасувати вказану постанову. 
Перевіряючи доводи викладені в апеляційній скарзі та  ухвалене у справі судове рішення у відповідності до положень цивільного процесуального законодавства, колегія суддів враховує наступне. 
Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша  статті 5 ЦПК України).
У статті 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства, які є конституційними гарантіями права на судовий захист.
Право на ефективний судовий захист закріплено також у статті 2 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року та у статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17 липня 1997 року.
За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Європейський суд з прав людини, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, надаваних сторонам у цивільних справах, а й захищає у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, - доступ до суду (рішення Європейського суду з прав людини у справах "Жоффр де ля Прадель проти Франції" від 16 грудня 1992 року; "Беллет проти Франції" від 04 грудня 1995 року).
Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене у пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя.
Тобто, Україна як учасниця Конвенції повинна створювати умови щодо забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.
Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюються зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.
Відповідно до частини другої статті 183 ЦПК України письмові заява, клопотання чи заперечення підписуються заявником чи його представником. До заяви, скарги, клопотання чи заперечення, які подаються на стадії виконання судового рішення, в тому числі в процесі здійснення судового контролю за виконанням судових рішень, додаються докази їх надіслання (надання) іншим учасникам справи (провадження).
Суд, встановивши, що письмову заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої або другої цієї статті, повертає її заявнику без розгляду (частина четверта статті 183 ЦПК України).
Водночас у розділі VII ЦПК України "Судовий контроль за виконанням судових рішень" передбачено можливість звернення сторін виконавчого провадження до суду, який видав виконавчий документ, зі скаргою на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення.
Відповідно до положень статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Відповідно до частини першої статті 74 Закону України "Про виконавче провадження" рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.
Слід зазначити, що наведена процесуальна норма (частина четверта статті 183 ЦПК України) не стосується та не регулює питання подання саме скарги на рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення.
Вказані процесуальні правовідносини регулюються нормами розділу VII ЦПК України "Судовий контроль за виконанням судових рішень", у якому встановлено окремий процесуальний режим розгляду відповідних справ.
Подібні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 17 лютого 2021 року у справі № 569/13160/20 (провадження № 61-15478св20) та від 21 квітня 2021 року у справі № 569/12949/20 (провадження № 61-15532св20).
Суд першої інстанції вказаних норм процесуального законодавства не врахував та прийшов до помилкового висновку про повернення скарги ОСОБА_1 . 
Відповідно до п.6 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Відповідно до  пункту 4 частини першої статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, висновки суду не відповідають обставинам справи, ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права, і підлягає скасуванню з ухваленням нового  судового рішення про задоволення заяви у відповідності до ст. 376 ЦПК України.? ?
Керуючись ст. 367, 374, 379, 381,382, 384 ЦПК України, апеляційний суд, 
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 задовольнити.
Ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 05 листопада 2021 року скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду .  
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів із дня складення повного судового рішення шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя :                                                       М.А.Яворський 
Судді                                                                               Т.Ц.Кашперська 
                                                                                     В.О.Фінагеєв