УХВАЛА

19 січня 2022 року 
м. Київ

cправа №  910/3145/21 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: 
Кібенко О.Р. - головуючий, Бакуліна С.В., Стратієнко Л.В.,

за участю секретаря судового засідання - Янковського В.А.,
представників учасників справи: 
ОСОБА_1 - Грицаєнко О.П. (адвокат)
Товариства з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Вектор Плюс" - не з`явився,
Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" - Святецький В.І. (адвокат)
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали касаційної скарги  ОСОБА_1 
на рішення Господарського суду міста Києва від 31.05.2021 (суддя Грєхова О.А.)
та постанову Північного апеляційного господарського суду від 09.09.2021 (колегія суддів: Сулім В.В., Коротун О.М., Ткаченко Б.О.)
у справі за позовом  ОСОБА_1 
до відповідачів: 
1)          Товариства з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Вектор Плюс" (далі - ТОВ "ФК "Вектор Плюс"),
2)          Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" (далі - ТОВ "Кредитні ініціативи")
про визнання договорів недійсними, 
ВСТАНОВИВ:
1.           ОСОБА_1 звернулась до Господарського суду міста Києва із позовом до ТОВ "ФК "Вектор Плюс" та ТОВ "Кредитні ініціативи" про визнання недійсними:
-          договору факторингу від 28.11.2012. укладеного ПАТ "Сведбанк" та ТОВ "ФК "Вектор Плюс", в частині передачі права вимоги за кредитним договором, укладеним АКБ "ТАС-Комерцбанк" та ОСОБА_1 ;
-          договору факторингу від 28.11.2012, укладеного ТОВ "ФК "Вектор Плюс" та ТОВ "Кредитні ініціативи", в частині передачі права вимоги за кредитним договором, укладеним АКБ "ТАС-Комерцбанк" та ОСОБА_1 ;
-          договору про відступлення прав за іпотечними договорами від 28.11.2012, укладеними ПАТ "Сведбанк" та ТОВ "ФК "Вектор Плюс", в частині передачі прав за іпотечним договором, укладеним АКБ "ТАС-Комерцбанк" та ОСОБА_1 в забезпечення кредитного договору;
-          договору про відступлення прав за іпотечними договорами від 28.11.2012, укладеними ТОВ "ФК "Вектор Плюс" та ТОВ "Кредитні ініціативи" в частині передачі прав за іпотечним договором, укладеним АКБ "ТАС-Комерцбанк" та ОСОБА_1 в забезпечення кредитного договору.
2.          Позовні вимоги обґрунтовані укладенням договору факторингу від 28.11.2012 №15 Головою правління ПАТ "Сведбанк" за відсутності необхідного обсягу цивільної дієздатності для його укладення, що свідчить про порушення ч.2 ст.203 Цивільного кодексу України (далі - ЦК), та, відповідно до ч.1 ст.215 ЦК, є підставою для визнання його недійсним. В обґрунтування вимоги про визнання недійсним договору факторингу від 28.11.2012 позивачка зазначає, що цей договір суперечить ч.1 ст.1083 ЦК та порушує вимоги ч.1 ст.203 ЦК. В обґрунтування визнання недійсними договорів про відступлення прав за іпотечними договорами від 28.11.2012 позивачка зазначає, що визнання недійсними договорів факторингу зумовлює визнання недійсними договорів про відступлення прав за іпотечними договорами від 28.11.2012.
3.          Господарський суд міста Києва рішенням від 31.05.2021, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 09.09.2021, у задоволенні позову відмовив.
4.          12.10.2021 ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Господарського суду міста Києва від 31.05.2021 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 09.09.2021.
5.          Як на підставу касаційного оскарження скаржниця посилається на пункти 3 та 4 ч.2 ст.287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК). 
6.          Обґрунтовуючи підставу касаційного оскарження, передбачену п.3 ч.2 ст.287 ГПК, зазначає, що суди попередніх інстанцій порушили норми матеріального права, а саме, статей 41 та 47 Конституції України, ч.3 ст.215 ЦК, та норми процесуального права, а саме, статей 2, 4, 5 ГПК. Скаржниця зазначає, що станом на момент подання касаційної скарги відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування зазначених норм права у подібних правовідносинах, зокрема, щодо того чи має право боржник оскаржити правочин про зміну кредитора у зобов`язанні, якщо така зміна є незаконною та призводить до порушення прав боржника на майно.
7.          Обґрунтовуючи підставу касаційного оскарження, передбачену п.4 ч.2 ст.287 ГПК, скаржниця зазначає, що суди попередніх інстанцій взагалі не дослідили наявні у справі докази, зокрема письмові документи, які підтверджують порушення прав позивача, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи та призвело до помилкового висновку про відсутність у ОСОБА_1 права на звернення до суду з відповідним позовом.
8.          Окрім цього, скаржник посилається на висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 14.11.2018 у справі №903/52/18 та Верховного суду України від 25.05.2016 у справі №6-605цс16, та зазначає, що, оскільки правовідносини у цих справах та у справі, що переглядається, не є подібними, зазначені висновки наводяться лише щодо підстав оскарження правочинів третьою особою, яка не є його стороною та не претендує на його предмет.
9.          Верховний Суд ухвалою від 25.11.2021 відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , розгляд справи призначив на 22.12.2021. У цей день засідання не відбулося. Ухвалою від 10.01.2022 Верховний Суд призначив засідання на 19.01.2022. 
10.          Колегія суддів з`ясувала, що ухвалою Верховного Суду від 05.10.2021 іншу справу №910/12525/20, правовідносини у якій є подібними до справи, що переглядається, передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду, оскільки:
-          колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду вважає за необхідне відступити від висновку щодо відсутності правових підстав для оспорювання правочинів з реалізації майна заінтересованою особою, яка не є їх стороною, викладеного у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №639/4836/17, від 28.07.2021 у справі №761/33403/17; 
-          питання можливості оспорювання правочинів з реалізації майна заінтересованою особою, яка не є їх стороною, має характер виключної правової проблеми в розмінні ч.5 ст.302 ГПК; 
-          колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду вбачає необхідність у формуванні єдиної правозастосовчої практики стосовно застосування ч.1 ст.203, ч.1 ст.215, ст.655, ч.1 ст.656 ЦК в контексті наведених вище питань. 
11.          Велика Палата Верховного Суду ухвалою від 03.11.2021 прийняла до розгляду справу №910/12525/20 та призначила її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи на 01.03.2022.
12.          Відповідно до п.7 ч.1 ст.228 ГПК суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.
13.          Згідно з п.11 ч.1 ст.229 ГПК провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених п.7 ч.1 ст.228 цього Кодексу - до закінчення перегляду в касаційному порядку.
14.          Враховуючи предмет та підстави позову, підстави касаційного оскарження, доводи скаржника у справі №910/3145/21 та перебування на розгляді Великої Палати Верховного Суду справи №910/12525/20, яка містить виключну правову проблему, що потребує вирішення, з метою формування єдиної правозастосовчої практики щодо можливості оспорювання правочинів з реалізації майна заінтересованою особою, яка не є їх стороною, колегія суддів вважає за необхідне зупинити провадження у справі №910/3145/21 до завершення перегляду Великою Палатою Верховного Суду справи №910/12525/20 та оприлюднення повного тексту судового рішення, ухваленого за результатами такого перегляду.
Керуючись статтями 228, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд
У Х В А Л И В:
Зупинити касаційне провадження у справі №910/3145/21 за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Господарського суду міста Києва від 31.05.2021 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 09.09.2021 до закінчення перегляду Великою Палатою Верховного Суду справи №910/12525/20. 
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя                                                                                О. Кібенко

Судді                                                                                                    С. Бакуліна

                                                                                                    Л. Стратієнко