У х в а л а
        
14 лютого 2022 року
м. Київ
 
справа № 2-1108/10
 
провадження № 61-1601ск22
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Осіяна О. М. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Сакари Н. Ю., 
 
розглянув касаційну скаргу акціонерного товариства «Полтава-банк» на ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 20 листопада 2020 року,  рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 03 червня 2021 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 16 грудня 2021 року у справі за позовом акціонерного товариства «Полтава-банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про розірвання договору та стягнення кредитної заборгованості,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У жовтні 2009 року акціонерного товариства «Полтава-банк» (далі - АТ «Полтава-банк») звернулося до суду з зазначеним позовом та просило, а саме: розірвати кредитний договір від 06 жовтня 2008 року укладений між АТ «Полтава-банк» та ОСОБА_1 , рахуючи датою розірвання 08 жовтня 2009 року; стягнути з відповідачів на користь АТ «Полтава-банк» солідарно заборгованість за кредитним договором у розмірі 26 363 грн 02 коп. та судові витрати.
 
Заочним рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 26 січня 2010 року позов АТ «Полтава-банк» задоволено.
 
Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 20 листопада 2020 року заяву ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення задоволено. Заочне рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 26 січня 2010 року скасовано. Справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.
 
Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 03 червня 2021 року позов АТ «Полтава-банк» задоволено частково. Розірвано кредитний договір від 06 жовтня 2008 року № 18,  укладений між АТ «Полтава-Банк» та ОСОБА_1 з 08 жовтня 2009 року. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь АТ «Полтава-Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 26 363 грн 01 коп. та судові витрати. В іншій частині позову АТ «Полтава-Банк» відмовлено.
 
Постановою Черкаського апеляційного суду від 16 грудня 2021 року апеляційну скаргу АТ «Полтава-Банк» задоволено частково. Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 03 червня 2021 року в частині відмови у стягненні з ОСОБА_3 на користь АТ «Полтава-банк» солідарно заборгованості по кредитному договору від 06 жовтня 2008 року у розмірі 26 363 грн 02 коп. та в частині солідарного стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 судових витрат скасовано й ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким позовні вимоги банку в частині солідарного стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь АТ «Полтава-банк» заборгованості задоволено частково. Стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь АТ «Полтава-банк» заборгованість у розмірі 4 613 грн 72 коп. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін. Вирішено питання розподілу судових витрат. 
 
У січні 2022 року АТ «Полтава-банк» подало до Верховного Суду касаційну скаргу, що надійшла 27 січня 2022 року, в якій заявник просить оскаржувані судові рішення скасувати й залишити в силі заочне рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 26 січня 2010 року. 
 
Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.
 
Щодо оскарження ухвали Соснівського районного суду м. Черкаси від 20 листопада 2020 року.
 
Згідно з частиною другою статті 352 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції у випадках, передбачених статтею 353 ЦПК України.
 
Статтею 353 ЦПК України визначено вичерпний перелік ухвал суду першої інстанції, які підлягають апеляційному оскарженню окремо від рішення суду, та не передбачена можливість такого оскарження ухвали суду першої інстанції щодо задоволення заяви про перегляд заочного рішення.
 
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку: ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.
 
Отже, касаційному оскарженню не підлягають ухвали суду першої інстанції щодо задоволення заяви про перегляд заочного рішення.
 
Щодо оскарження рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 03 червня 2021 року та постанови Черкаського апеляційного суду від 16 грудня 2021 року.
 
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
 
Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у справі з ціною позову, що не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
 
За змістом положень статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.
 
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 жовтня 2020 року у справі № 127/18513/18 (провадження № 14-145цс20) зазначила, що касаційний перегляд вважається екстраординарним з огляду на специфіку повноважень суду касаційної інстанції з точки зору обмеження виключно питаннями права та більшим ступенем формальності процедур.
 
У ЦПК України визначено баланс між такими гарантіями права на справедливий судовий розгляд, як право на розгляд справи судом, встановленим законом (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод), та принципом остаточності судових рішень res judicata, фактично закріплено перехід до моделі обмеженої касації, що реалізується за допомогою введення процесуальних фільтрів з метою підвищення ефективності касаційного провадження.
 
Отже, згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же статті ЦПК України.
 
Встановлення у процесуальному законі виняткових підстав для касаційного оскарження судових рішень у малозначних справах та справах з ціною позову, що не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, лише у тих випадках, коли таке оскарження є дійсно необхідним (зокрема, коли касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу), має гарантувати право на остаточне та обов`язкове до виконання судове рішення, сприяти дотриманню розумного строку розгляду справи, а також визначеності й стабільності у цивільних правовідносинах.
 
Ціна позову у цій справі, станом на 01 січня 2022 року, не  перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 481 грн х 250 = 620 250 грн) та становить суму у розмірі 26 363 грн 02 коп. та судові витрати.
 
Згідно з частиною четвертою статті 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя;  2)  щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.
 
Верховний Суд вважає, що справа № 2-1108/10 є малозначною в силу своїх властивостей, при цьому, суд врахував предмет позову (розірвання договору та стягнення кредитної заборгованості) та характер правовідносин, у яких виник спір.
 
Зазначена справа є незначної складності та не належить до виключень із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.
 
Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того, визнав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, враховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена у Загальних положеннях цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.
 
Разом з цим, Верховний Суд враховує рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року № R (95) 5, згідно з якими державам-членам необхідно вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.
 
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).
 
Касаційна скарга та додані матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню.
 
Указані заявником доводи касаційної скарги по суті висновків судів попередніх інстанцій не спростовують, стосуються переоцінки доказів, що знаходяться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.
 
Верховним Судом досліджено та взято до уваги: предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства, які дали можливість дійти висновку про малозначність цієї справи, ураховуючи положення пунктів 2, 5 частини шостої статті 19 ЦПК України, незмінність судової практики у цій категорії справ, крім того, указана справа є незначної складності та не належить до виключень із цієї категорії. 
 
Зазначення судом апеляційної інстанції у постанові про можливість її оскарження до суду касаційної інстанції у виняткових випадках не змінює характер та предмет позову у цій справі, та не спростовує наявність у Верховного Суду повноважень на  визнання справи малозначною, оскільки частина шоста статті 19 ЦПК України поширюються й на касаційне провадження.
 
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.
 
Однією із основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункти 8, 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).
 
Заявником реалізовано право на апеляційний перегляд цієї справи.
 
Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження відповідають Конституції України.
 
З урахуванням наведеного, оскільки заявник подав касаційну скаргу на судові рішення у справі, з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; заявником реалізовано право на апеляційний перегляд справи; справа розглянута судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію щодо вирішення цього спору; не зазначивши, при цьому, обставини, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, тому у відкритті касаційного провадження у цій справі слід відмовити.
 
На підставі викладеного та керуючись статтею 129 Конституції України, статтями 19, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
УХВАЛИВ:
 
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою акціонерного товариства «Полтава-банк» на ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 20 листопада 2020 року,  рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 03 червня 2021 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 16 грудня 2021 року у справі за позовом акціонерного товариства «Полтава-банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про розірвання договору та стягнення кредитної заборгованості відмовити.
 
Копію ухвали разом з доданими до скарги матеріали надіслати заявнику.
 
Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                        О. М. Осіян

                                                                                                   О. В. Білоконь

                                                                                                                 Н. Ю. Сакара