ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

02 лютого 2022 року 	м.Суми	

Справа №574/1010/20 
Номер провадження 22-ц/816/161/22

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),
суддів -          Собини О. І. ,  Левченко Т. А. 

сторони:
позивач - АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК»,
відповідач - ОСОБА_1 ,
розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК»
на рішення Буринського районного суду Сумської області від 12 листопада 2021 року в складі судді Гука Т.Р., ухвалене в м. Буринь, повний текст якого складено 12 листопада 2021 року,

                                                            В С Т А Н О В И В:

04 листопада 2020 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач звернувся до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву № б/н від 04 жовтня 2010 року.
При укладення договору сторони керувалися ч. 1 ст. 634 ЦК України.
Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами» складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.
У зв`язку з невиконанням ОСОБА_1 зобов`язання за кредитним договором, станом на 04 жовтня 2010 року заборгованість становить 12802 грн 56 коп., яка складається із: 12718 грн 37 коп. - заборгованість за тілом кредиту, в тому числі: 0,00 грн - заборгованість за поточним тілом кредиту, 12718 грн 37 коп. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 грн - заборгованість за нарахованими відсотками; 84 грн 19 коп. - заборгованість за простроченими відсотками; 0,00 грн - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625; 0,00 грн - нарахована пеня; 0,00 грн - нараховано комісії.
Посилаючись на вищевикладене, банк просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 12802 грн 56 коп.
Рішенням Буринського районного суду Сумської області від 12 листопада 2021 року в задоволенні позову АТ КБ «ПРИВАТБАНК» відмовлено повністю.
В апеляційній скарзі АТ КБ «ПРИВАТБАНК», посилаючись на те, що рішення суду ухвалено без повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи, без належної оцінки доказів по справі та з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги банку задовольнити в повному обсязі.
Зазначає, що відповідач, користуючись кредитними коштами та здійснюючи погашення заборгованості, висловив свою згоду з формою договору та його умовами.
Вказує, що відсутність підпису відповідача на відповідних Тарифах, Умовах та правилах не свідчить про неукладеність договору, оскільки суть договору приєднання і полягає в тому, що його умови визначаються однією стороною одноособово та викладаються у певних формулярах або інших стандартах, а інша сторона може лише приєднатися до таких умов, висловивши певним чином згоду на них.
Посилається на те, що сторонами при укладенні кредитного договору були досягнуті усі істотні умови договору. Довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» містить підпис відповідача.
У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 - адвокат Бурнашев П.В. просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.
Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи те, що ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (на 1 січня 2022 року: 2481 * 100 = 248100 грн), розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Проте, зазначеним вимогам закону рішення суду повністю не відповідає.
Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернулася до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку № б/н від 04 жовтня 2010 року, згідно з якою отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (а.с. 18).
На підставі підписаної відповідачем анкети-заяви позивач надав останній кредит у розмірі, встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, який в подальшому було збільшено до 14636 грн 01 коп., що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки (а.с. 16).
Крім того, як слідує з довідки АТ КБ «ПРИВАТБАНК» ОСОБА_1 було видано ряд кредитних карток, остання з яких № НОМЕР_1 з терміном дії до березня 2021 року (а.с. 17).
Відповідач користувалася наданими їй кредитними коштами, що підтверджується випискою по рахунку (а.с. 53-77).
Згідно з наданим банком розрахунком заборгованість ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором від 04 жовтня 2010 року станом на 04 жовтня 2020 року становить 12802 грн 56 коп., з яких: 12718 грн 37 коп. - заборгованість за тілом кредиту, в тому числі: 0,00 грн - заборгованість за поточним тілом кредиту, 12718 грн 37 коп. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 грн - заборгованість за нарахованими відсотками; 84 грн 19 коп. - заборгованість за простроченими відсотками; 0,00 грн - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625; 0,00 грн - нарахована пеня; 0,00 грн - нараховано комісії.
Відмовляючи позивачу в задоволенні позову в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки за період з 08 грудня 2010 року по 08 вересня 2020 року відповідачем фактично отримано та використано кредитних коштів в загальному розмірі 241233 грн 93 коп., а сплачено на погашення кредиту - 265158 грн 29 коп., тому прийшов до висновку про відсутність у ОСОБА_1 заборгованості за тілом кредиту.
Колегія суддів апеляційного суду вважає, що такий висновок суду першої інстанції узгоджується з матеріалами справи та вимогами закону.
Відмовляючи позивачу у задоволенні позову в частині стягнення заборгованості за простроченими відсотками, суд першої інстанції виходив з того, що надана банком довідка про умови кредитування підписана невідомою особою без зазначення її прізвища та ініціалів. Крім того, як зауважив суд першої інстанції, довідка датована 08 грудня 2010 року, в той час як анкету-заяву, відповідно до якої ОСОБА_1 виявила бажання отримати кредит у АТ КБ «ПРИВАТБАНК» підписано останньою 04 жовтня 2010 року, а тому місцевий суд прийшов до висновку, що відповідач не могла погодити при підписанні анкети заяви викладені у вказаній довідці умови договору.
Однак, з такими висновками місцевого суду колегія суддів апеляційного суду погодитись не може, виходячи з наступного.
Відповідно до частин 1 і 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Надані позивачем Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.
Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Позивачем, всупереч зазначених вимог закону, не надано суду належних і допустимих доказів того, що між сторонами склалися договірні відносини щодо надання банківського кредиту на заявлених умовах банку, зокрема щодо обов`язку сплачувати відсотки у підвищеному розмірі.
З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що за період з 08 грудня 2010 року по 08 вересня 2020 року відповідачем фактично отримано та використано кредитні кошти в загальному розмірі 241233 грн 93 коп., а сплачено на погашення кредиту - 265158 грн 29 коп., що свідчить про відсутність у ОСОБА_1 заборгованості за тілом кредиту. З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів апеляційного суду погоджується.
З матеріалів справи вбачається, що Умовами кредитування, які визначені у Довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», 55 днів пільгового періоду», передбачена базова процентна ставка, в місяць (нараховується на залишок непростроченої заборгованості, виходячи із розрахунку 360 днів у році) 2,5 %, розмір щомісячних платежів (включаючи плату за використання кредитних коштів у звітному періоді) 7 % від заборгованості, але не менше 50 грн і не більше залишку заборгованості, строк внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця, наступного за звітним.
Не приймаючи як належний доказ погодження сторонами розміру процентної ставки за кредитом № б/н від 04 жовтня 2010 року довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», 55 днів пільгового періоду», суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що довідка підписана невідомою особою без зазначення її прізвища та ініціалів, оскільки з вказаної довідки вбачається, що в ній вказано саме прізвище ОСОБА_1 і остання підписана відповідачем.
Отже, згідно з довідкою, яка підписана ОСОБА_1 , базова процентна ставка в місяць по даному типу карти на час укладення кредитного договору складала 2,5 % на місяць, тобто 30 % річних.
Згідно наданого банком розрахунку сума заборгованості за простроченими відсотками складає 84 грн 19 коп.
З матеріалів справи вбачається, що розмір процентів за користування кредитним лімітом, встановлений договором на рівні 30 % річних, з 01 вересня 2014 року було збільшено банком до 34,80 % річних, а з 01 квітня 2015 року збільшено до 43,20 % річних, з 01 червня 2015 року зменшено до 34,80 % річних, з 10 липня 2015 року збільшено до 43,20 % річних, з 29 травня 2017 року зменшено до 42 % річних, з 01 серпня 2020 року зменшено до 40,80 % річних, однак доказів погодження збільшення розміру процентів позивачем надано не було.
Колегія суддів апеляційного суду зазначає, що за період з 08 грудня 2010 року по 30 серпня 2014 року включно у банка відсутнє право на стягнення з відповідача заборгованості за відсотками, оскільки за попередні періоди ОСОБА_1 погашена заборгованість, що вбачається з розрахунку, який міститься в матеріалах даної справи, а щодо заборгованості за період з 01 вересня 2014 року по 04 жовтня 2020 року, то колегія суддів не вбачає підстав для її стягнення, оскільки банком відсотки нараховувалися у завищеному розмірі, що не передбачено умовами укладеного кредитного договору.
Позивачем не надано доказів того, що станом на 04 жовтня 2020 року в ОСОБА_1 наявна заборгованість за кредитним договором.
Отже, враховуючи вищевикладене, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині мотивів відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення процентів за користування кредитними коштами саме у зв`язку з відсутністю у ОСОБА_1 станом на 04 жовтня 2020 року заборгованості за відсотками, розмір яких погоджений між сторонами, а не у зв`язку з тим, що між сторонами у справі не було досягнуто домовленості у належній формі про сплату відсотків за користування кредитом та не узгоджено у письмовій формі їх розмір, як зазначив суд першої інстанції.
Оскільки. фактично вимоги банку викладені в апеляційній скарзі задоволені не були, судовий збір за апеляційний перегляд справи компенсації не підлягає.
В зв`язку з тим, що ціна позову в даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа згідно п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною і в силу вимог п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України ухвалене по ній апеляційним судом судове рішення не підлягає касаційному оскарженню.
Керуючись ст. ст. 367 - 369, 374, 376, 381- 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

                                                        П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» задовольнити частково.
Рішення Буринського районного суду Сумської області від 12 листопада 2021 року в даній справі змінити в частині мотивів відмови в задоволенні позовних вимог АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» про стягнення з ОСОБА_1 процентів за користування кредитними коштами.
В іншій частині рішення суду залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає. 
Головуючий -  	В. І. Криворотенко	

Судді:                                                                                        О. І. Собина 

                                                                                                   Т. А. Левченко