ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
                                        
                                                  Головуючий суддя у першій інстанції: Братичак У.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2022 року	Львів	Справа № 380/10413/21 пров. № А/857/22956/21	

          Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді:                                        Бруновської Н.В.
суддів:                                                            Хобор Р.Б., Шавеля Р.М.
за участю секретаря судового засідання:           Пославського Д.Б.
представника апелянта:                               Осиповича В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного навчального закладу «Львівське вище професійне художнє училище» на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2021 року у справі № 380/10413/21 за адміністративним позовом Державного навчального закладу «Львівське вище професійне художнє училище» до Залізничного відділу державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про визнання протиправною та скасування постанови,-
ВСТАНОВИВ :
30.06.2021р. позивач Державний навчальний заклад «Львівське вище професійне художнє училище» звернувся з позовом до Залізничного відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в якому просив суд:
- визнати протиправною та скасувати постанову від 24.05.2021р. про відкриття виконавчого провадження № 65468690.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 13.10.2021р.  в позові відмовлено.
Не погоджуючись із даним рішенням, апелянт Державний навчальний заклад   «Львівське вище професійне художнє училище» подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом порушено норми матеріального та процесуального права.
Апелянт просить суд, рішення Львівського окружного адміністративного суду від 13.10.2021р. скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задоволити.
В судовому засіданні представник апелянта Осипович В.М. просив суд, апеляційну скаргу задоволити з підстав в ній зазначених.
Інші особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, хоча належним чином повідомленні про дату, час і місце розгляду справи в порядку  ст.126 КАС України, що не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності відповідно до  ст.313 КАС України.
Заслухавши суддю-доповідача, учасника процесу, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що на примусовому виконанні у Залізничному відділі державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебуває виконавче провадження АСВП № 65468690 по виконанню виконавчого листа № 380/19927/20  від 24.05.2021р. який виданий Львівським окружним адміністративним судом про зупинення експлуатації п`яти будівель: будівлі громадсько побутового корпусу, будівлі гаражу, будівлі навчального корпусу, будівлі майстерні Державного навчального закладу Львівське вище професійне художнє училище  за адресою: 79052, м. Львів, вул. Широка, 79 та будівлі гуртожитку Державного навчального закладу Львівське вище професійне художнє училище  за адресою: 79052, м. Львів, вул. Я.Гніздовського, 4а, до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері пожежної та техногенної безпеки.
Даний виконавчий лист№ 65468690 від 24.05.2021р. пред`явив 18.05.2021р. стягувач Головне управління  Державної служби України з надзвичайних ситуацій до Залізничного відділу державної виконавчої служби у м.Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.
Із змісту ст.372 КАС України видно, що судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.
Виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. Виконавчий лист, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчими документами. Виконавчий лист, ухвала мають відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом.
Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначено  Законом України  «Про виконавче провадження».
Суд першої інстанції встановив, що виконавчий лист380/1927/20 який видав  Львівський окружний адміністративний суд від 21.04.2021р. відповідає вимогам ч.1  ст.4 Закону України «Про виконавче провадження», що не спростував апелянт.
ч.1,ч.5 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у  ст.3  цього Закону:
1) за заявою стягувача про примусове виконання рішення;
2) за заявою прокурора у разі представництва інтересів громадянина або держави в суді;
3) якщо виконавчий документ надійшов від суду у випадках, передбачених законом;
4) якщо виконавчий документ надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземної держави, до повноважень яких належить розгляд цивільних чи господарських справ, іноземних чи міжнародних арбітражів) у порядку, встановленому законом;
5) у разі якщо виконавчий документ надійшов від Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.
Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.
У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому  ст.27  цього Закону.
24.05.2021р. Постановою Залізничного відділу державної виконавчої служби  у місті Львові Західного міжрегіонального  управління Міністерства юстиції відкрито виконавче провадження № 65468690 про примусове виконання виконавчого листа № 380/1927/20 від 21.04.2021р. (а.с. 5)
Заходи примусового виконання рішень визначені   ст.10 Закону України «Про виконавче провадження», які передбачають:
1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;
2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника;
3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні;
4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем;
5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.
Досліджуючи резолютивну частину рішення Львівського окружного адміністративного суду від 01.12.2020р. в адміністративній справі № 380/1927/20 колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що така містить заборону боржнику користуватися певним майном, а саме будівлі громадсько  побутового корпусу, будівлі гаражу, будівлі навчального корпусу, будівлі майстерні Державного навчального закладу  Львівське вище професійне художнє училище  що розташовані за адресою: 79052, м. Львів, вул. Широка, 79 та будівлі гуртожитку Державного навчального закладу  Львівське вище професійне художнє училище  за адресою: 79052, м. Львів, вул. Я.Гніздовського, 4а, до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері пожежної та техногенної безпеки.
Так, зміст резолютивної частини судового рішення дає підстави дійти висновку, що заборона на експлуатацію будівель та споруд визначена судовим рішенням - це по суті рішення про заборону вчиняти певні дії (припинення експлуатації майна) та про утримання від вчинення певних дій в майбутньому (не експлуатувати в майбутньому).
Отже, фактично вищевказане рішення суду передбачає заборону Державному навчальному закладу  Львівське вище професійне художнє училище  експлуатацію майна, що відповідно до  ст.10 Закону України «Про виконавче провадження», ст.10 Закону №1404-VІІІ  передбачає заходи його примусового виконання.
Тому, доводи апелянта про те, що виконавчий лист № 380/1927/20 від 21.04.21р. не містить  дій зобов`язального характеру колегія суддів вважає безпідставними.
Крім того, доводи апелянта про те, що судове рішення про застосування заходів реагування не підлягає виконанню органами виконавчої служби колегія суддів вважає безпідставними, оскільки ч.1 ст.1 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень органів» передбачено, що примусове виконання судових рішень і рішень органів (посадових осіб) покладається на орган державної виконавчої служби та у визначених Законом України «Про виконавче провадження» випадках – на приватних виконавців.
ст.6 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що в окремих випадках рішення суду виконується іншими органами та установами. Серед визначеного переліку – Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій відсутнє. Даний перелік є вичерпний
Тобто, законодавець не надав Головному управлінню Державної служби з надзвичайних ситуацій у Львівській області повноважень виконувати рішення суду.
Покликання апелянта на Постанову п`ятого апеляційного адміністративного суду від 29.12.2021р. у справі № 420/18830/21 та Ухвалу Верховного Суду від 25.11.2021р. у справі № 300/82/21 є безпідставним, оскільки у даних справах інший предмет та підстави позову.
Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).
Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Інші доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою апелянта з висновками суду першої інстанцій по їх оцінці, тому не можуть бути прийняті апеляційною інстанцією.
Згідно  ст.242 КАС України  рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
ст. 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Із врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують і при ухваленні оскарженого судового рішення порушень норм матеріального та процесуального права ним допущено не було, тому, відсутні підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції.
Керуючись ст.ст.229,  308,  310,  315,  316,  321,  322,  325,  329 КАС України, суд,-
ПОСТАНОВИВ :
Апеляційну скаргу Державного навчального закладу «Львівське вище професійне художнє училище» залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2021 року у справі № 380/10413/21 - без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5  ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	Н. В. Бруновська 	
судді	 	Р. М. Шавель 	
 	 	Р. Б. Хобор  	
Повне судове рішення складено 21.02.22р.