П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №  120/5858/20-а 
Головуючий у 1-й інстанції: Заброцька Л.О.
          Суддя-доповідач:  Ватаманюк Р.В. 

28 грудня 2021 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Ватаманюка Р.В. 
суддів:  Драчук Т. О.  Полотнянка Ю.П. 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу  Головного управління Національної поліції у Вінницькій області  на  рішення   Вінницького окружного адміністративного суду  від  12 лютого 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області (далі - відповідач) про визнання бездіяльності неправомірною та зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
І. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ
Позивач 20.10.2020 звернувся із позовом до Вінницького окружного адміністративного суду  в якому просив: 
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції у Вінницькій області щодо невиплат належних сум під час встановлення більшого ступеня втрати працездатності;
- зобов`язати Головне управління Національної поліції у Вінницькій області виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу в більшому розмірі з урахуванням раніше виплачених сум, а саме у сумі 452 960 грн.
ІІ. ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ
Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 12.02.2021 адміністративний позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано висновок Головного управління Національної поліції у Вінницькій області від 06.10.2020, яким відмовлено ОСОБА_1 в призначенні одноразової грошової допомоги у відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 97 Закону України "Про Національну поліцію ".
Зобов`язано Головне управління Національної поліції у Вінницькій області призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу, передбачену п. 4 ч. 1 ст. 97 Закону України "Про Національну поліцію" та п.п. "б" п. 4 ч. 1 ст. 99 Закону України "Про Національну поліцію", як інваліду 2 групи, в розмірі 90 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату, за вирахуванням суми 123 340 грн. раніше отриманої допомоги.
В іншій частині позовних вимог, а  саме щодо визнання протиправною бездіяльність відповідача та зобов`язання його виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу в більшому розмірі з урахуванням раніше виплачених сум, а саме у сумі 452 960 грн. відмовлено.
Приймаючи оскаржуване рішення в частині задоволення позову суд першої інстанції виходив з того, що Законом України "Про Національну поліцію" №580-ІV не встановлено обмежень щодо виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням вищої групи інвалідності з встановленням більшого відсотка ступеня втрати працездатності, якщо була виплачена грошова допомога у зв`язку із первинним встановленням групи інвалідності з відповідно визначенням меншим відсотком ступеня втрати працездатності.
ІІІ. ДОВОДИ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову повністю. 
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказав, що судом першої інстанції безпідставно не враховано те, що дані правовідносини  мають вирішуватись в порядку визначеному ст. 382 та 383 КАС України, оскільки даний спір фактично стосується питання повного та належного виконання постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 22.07.2020 по справі №120/685/20-а.
Крім того вказано, що між звільненням позивача та встановленням другої групи інвалідності пройшло понад шість місяців, а тому відсутні підстави для призначення одноразової грошової допомоги.
ІV. ВІДЗИВ НА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ
Позивач правом подання письмового відзиву на апеляційну скаргу не скористався, що в силу вимог ч. 4  ст. 304 КАС України  не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
V. РУХ СПРАВИ У СУДІ АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ
Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 01.07.2021 відмовлено у відкритті апеляційного провадження.
Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 13.09.2021 касаційну скаргу Головного управління Національної поліції у Вінницькій області задоволено. Ухвалу Сьомого апеляційного адміністративного суду від 01.07.2021 скасовано, а справу направлено до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду зі стадії вирішення питання щодо відкриття апеляційного провадження.
Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 05.10.2021 поновлено Головному управлінню Національної поліції у Вінницькій області строк на апеляційне оскарження, відкрито апеляційне провадження у справі та призначено справу до апеляційного розгляду.
VІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ
ОСОБА_1 в період з 2006 року по 2018 рік проходив службу в Національній поліції України в кінологічному центрі ГУНП у Вінницькій області.
Наказом №73 о/с від 02.05.2018 він звільнений з органів Національної поліції за пунктом 2 (через хворобу) частина 1 статті 77 Закону України "Про Національну поліцію".
26.12.2018 на підставі висновку затвердженого 23.07.2018 ОСОБА_1 виплачено одноразову грошову допомогу у сумі 123340,00 грн., в зв`язку з встановленням 3 групи інвалідності.
17.12.2019 при повторному огляді позивачу встановлено 2 групу інвалідності та додатково 20% втрати професійної працездатності у зв`язку із захворюванням, пов`язаним з виконанням службових обов`язків під час проходження служби в Національній поліції України, що підтверджується довідкою до акту огляду МСЕК серії 12ААА №634707, та довідкою про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках серії 12ААА №030593.
08.01.2020 позивач звернувся до ГУНП у Вінницькій області з заявою  про виплату одноразової грошової допомоги у разі втрати працездатності, у зв`язку з тим, що отримав ІІ групу інвалідності від захворювання, пов`язаного з проходженням служби в поліції.
Листом від 28.01.2020 № 136/04/29-2020 відповідач повідомив позивача, що ГУНП у Вінницькій області відмовлено у призначені повторної виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням другої групи інвалідності, передбаченої статтею 97 Закону України "Про Національну поліцію". Відповідно до п. 8 Наказу МВС від 11.01.2016 №4 "Про затвердження Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського" якщо поліцейському після встановлення ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням МСЕК групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає йому право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми.  Відповідач вважає, так як  26.12.2018 виплачено одноразову грошову допомогу у зв`язку із встановленням третьої групи інвалідності позивачу, а тому і п.8 Наказу МВС від 11.01.2016 №4 та Законом України «Про Національну поліцію» не передбачено повторну виплату одноразової грошової допомоги з урахуванням різниці раніше виплаченої суми при встановленні вищої групи інвалідності. Враховуючи вищевикладене, в ГУНП у Вінницькій області відсутні правові підстави для повторного призначення і виплати одноразової грошової допомоги.
Не погоджуючись з відмовою відповідача у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІ групи інвалідності та 70% втрати професійної працездатності, позивач звернувся з позовом до суду.
Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 27.04.2020 у справі №120/685/20-а у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області відмовлено.
Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 22.07.2020 рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 27.04.2020 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії скасовано. Ухвалено нове рішення, яким вирішено позов задовольнити частково. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції у Вінницькій області в неналежному розгляді заяви ОСОБА_1 від 08.01.2020, щодо призначення одноразової грошової допомоги як інваліду II групи, інвалідність якого пов`язана з захворюванням під час проходження служби в поліції. Зобов`язано Головне управління Національної поліції у Вінницькій області, з урахуванням викладених судом висновків, повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 08.01.2020 про призначення та виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності як інваліду II групи у розмірі 90-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня 2019 року, передбаченої п. 3 ч. 1 ст. 97, п.п. в п. 3 ч. 1 ст. 99 Закону України "Про національну поліцію", за вирахуванням суми 123340,00 грн. раніше отриманої грошової допомоги.
Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 14.01.2021 виправлено описки, допущені в постанові Сьомого апеляційного адміністративного суду від 22.07.2020 в адміністративній справі № 120/685/20-а. Замінено в описовій та резолютивній частинах тексту постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 22.07.2020 "п. 3 ч. 1 ст. 97, п.п. "в" п. 3 ч. 1 ст. 99 Закону України "Про національну поліцію"" на вірний - "п. 4 ч. 1 ст. 97, п.п. "б" п. 4 ч. 1 ст. 99 Закону України "Про національну поліцію".
На виконання постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 22.07.2020 Головним управлінням Національної поліції у Вінницькій області повторно розглянута  заява позивача про виплату одноразової грошової допомоги.
Листом від 12.10.2020 №29/3-156 відповідачем повідомлено позивача, що на виконання постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 22.07.2020 Головним управлінням Національної поліції у Вінницькій області повторно розглянута його  заява щодо виплати одноразової грошової допомоги, передбаченої ст. 97 Закону України "Про Національну поліцію". За результатами розгляду інформується, що відповідно до вказаної норми одноразова грошова допомога призначається і виплачується особі, у разі визначення їй інвалідності внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаних з проходженням ним служби в поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті. Оскільки між звільненням та встановленням другої групи інвалідності пройшло понад шість місяців, на підставі п.4 ч. 1 ст.97 та пп."б" ч. 1 ст. 99 Закону України "Про Національну поліцію" у призначенні одноразової грошової допомоги відмовлено.
Висновок про відмову у призначені одноразової грошової допомоги  підписано начальником ГУНП у Вінницькій області 06.10.2020.
Зазначений висновок складено на підставі протокольного  рішення №3/2020 від 06.10.2020 засідання комісії з розгляду матеріалів про призначення одноразової грошової допомоги в разі загибелі ( смерті ) чи втрати працездатності поліцейського ГУ НП у Вінницькій області.
Незгода позивача з відмовою у призначенні грошової допомоги стала підставою для звернення до суду з даним позовом. 
VІІ. ПОЗИЦІЯ СЬОМОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО АДМІНІСТРАТИВНОГО СУДУ
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
На підставі вказаної норми апеляційний суд не надає правової оцінки рішенню суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову.
Апеляційний суд не погоджується з висновками суду першої інстанції в частині задоволення позову за такими доводами.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з ч. 1 ст. 97 Закону України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 № 580-VIII (далі – Закон № 580-VIII) одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського (далі - одноразова грошова допомога) є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, у разі:
1) загибелі поліцейського, що настала внаслідок протиправних дій третіх осіб, або під час учинення дій, спрямованих на рятування життя людей або усунення загрози їхньому життю, чи в ході участі в антитерористичній операції, під час захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України або смерті поліцейського внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого за зазначених обставин;
2) смерті поліцейського, що настала під час проходження ним служби в поліції;
3) визначення поліцейському інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних із виконанням повноважень та основних завдань міліції або поліції, чи участі в антитерористичній операції, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті;
4) визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті;
5) отримання поліцейським поранення (контузії, травми або каліцтва) під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних із здійсненням повноважень та основних завдань міліції або поліції, чи участі в антитерористичній операції, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, наслідком якого є часткова втрата працездатності без визначення йому інвалідності;
6) отримання поліцейським поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаного із проходженням служби в органах внутрішніх справ або поліції, наслідком якого є часткова втрата працездатності без визначення йому інвалідності.
Відповідно до частини 2 статті 97 Закону України "Про Національну поліцію" порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.
Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11.01.2016 № 4 затверджено Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 29.01.2016 за № 163/28293).
Пунктом 8 Розділу ІV Порядку №4 (в редакції до 14.05.2019) було визначено, якщо поліцейському протягом двох років після первинного встановлення інвалідності із втратою працездатності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає йому право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми.
На час дії зазначеної редакції Порядку №4 позивач мав право на виплату доплати до грошової допомоги у разі встановлення йому вищої групи інвалідності протягом двох років.
Водночас з 14.05.2019 до Порядку №4 було внесено зміни, зокрема пунктом 8 Розділу ІV в редакції від 14.05.2019 визначено, що якщо поліцейському після встановлення ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає йому право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми.
З аналізу наведеної норми законодавства вбачається, що після внесення відповідних змін до Порядку №4 законодавець фактично виключив право поліцейського на отримання грошової допомоги в більшому розмірі у разі, якщо протягом двох років після первинного встановлення інвалідності із втратою працездатності останньому під час повторного огляду буде встановлено вищу групу інвалідності.
Зазначені норми законодавства на момент виникнення спірних правовідносин були чинними, а тому підлягали застосуванню, у тому числі, відповідачем.
Положення зазначеної норми підлягають застосуванню в наступних випадках:
- якщо поліцейському після встановлення ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії групу інвалідності;
- якщо поліцейському після встановлення ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії більший відсоток втрати працездатності.
Поряд з цим, приписи наведеної норми не місять підстав та умов для призначення та виплати поліцейському грошової допомоги в більшому розмірі у разі якщо поліцейському після первинного встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено вищу групу інвалідності.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 18.11.2021 по справі №240/9996/19 та від 24.11.2021 по справі №520/1726/2020.
Таким чином, станом на час встановлення позивачу 2 групи інвалідності (17.12.2019) та звернення останнього до відповідача із заявою про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням 2 групи інвалідності нормами чинного законодавства не передбачалось право поліцейського на отримання одноразової грошової допомоги у більшому розмірі після встановлення йому вищої групи інвалідності.
Згідно матеріалів справи позивач у 2018 році отримав виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням йому 3 групи інвалідності.
08.01.2020 у зв`язку зі зміною групи інвалідності позивач звернувся до відповідача з заявою на отримання одноразової грошової допомоги у більшому розмірі і відповідач правомірно відмовив йому у виплаті такої допомоги.
Посилання суду першої інстанції на приписи статті 101 «Про Національну поліцію» (щодо виключного переліку підстав для відмови у призначенні одноразової грошової допомоги поліцейським) колегія суддів вважає помилковим, оскільки вказана норма регулює випадки, за яких призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються взагалі (тобто вперше), а в цьому випадку позивач просить здійснити йому виплату одноразової грошової допомоги у більшому розмірі у зв`язку з встановленням йому вищої групи, що не є тотожним реалізації права поліцейського на отримання одноразової грошової допомоги як такого.
Відтак колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову щодо призначення та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, як інваліду 2 групи.
Разом з тим колегія суддів відхиляє доводи скаржника про те, що дані правовідносини  мають вирішуватись в порядку визначеному ст. 382 та 383 КАС України, так як даний спір фактично стосується питання повного та належного виконання постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 22.07.2020 по справі №120/685/20-а, оскільки постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 22.07.2020, крім іншого, зобов`язано Головне управління Національної поліції у Вінницькій області, з урахуванням викладених судом висновків, повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 08.01.2020 про призначення та виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності як інваліду II групи у розмірі 90-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня 2019 року, передбаченої п. 3 ч. 1 ст. 97, п.п. в п. 3 ч. 1 ст. 99 Закону України "Про національну поліцію", за вирахуванням суми 123340,00 грн. раніше отриманої грошової допомоги.
В той же час вказаною постановою не вказано яке саме рішення має бути прийняте відповідачем, а лише зобов`язано повторно розглянути заяву позивача з урахуванням висновків суду.
Таким чином відповідач, на виконання рішення суду, повторно розглянув заяву позивача. При цьому за результатами розгляду заяви відповідач самостійно прийняв рішення в межах своїх дискреційних повноважень. За таких обставин у даному випадку виникли окремі правовідносини, не пов`язані із виконанням судового рішення. 
VІІІ. ВИСНОВОК ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, тобто прийняте рішення не відповідає матеріалам справи та вимогам закону, і підлягає скасуванню з постановленням нової постанови. 
У силу  п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право  скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Згідно зі  ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В:
апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції у Вінницькій області задовольнити  повністю.
Рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 12 лютого 2021 року  скасувати та прийняти нову постанову.
В задоволенні позову відмовити повністю. 
Постанова суду набирає законної сили відповідно до ст. 325 КАС України та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України. 

Головуючий	 	 	Ватаманюк Р.В.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Драчук Т. О.    Полотнянко Ю.П.