П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

02 лютого 2022 р.	м.Одеса	Справа № 400/3957/21	
Головуючий в 1 інстанції: Лісовська Н. В.
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду 
у складі: головуючої судді – Зуєвої Л.Є.,
суддів: Коваля М.П., Кравця О.О.
при секретарі Юрчак М.Р.,
за участі представника апелянта адвоката Великої О.І.   

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного сільськогосподарського підприємства "Агрофірма "Роднічок" на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду  від 25 жовтня 2021 року у справі  за позовом Миколаївського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Приватного сільськогосподарського підприємства "Агрофірма "Роднічок" про стягнення заборгованості

                                                    ВСТАНОВИЛА:
У червні 2021 року позивач  звернувся до суду з  позовом до відповідача та просив  стягнути з Приватного сільськогосподарського підприємства "Агрофірма "Роднічок"   заборгованості в сумі 700870,96 грн.
В обґрунтування позову зазначалось, що відповідач не працевлаштував осіб з інвалідністю та не сплатив самостійно адміністративно-господарські санкції. Загальна сума заборгованості за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю за 2020 рік складає 700870,96 грн, з яких адміністративно-господарські санкції – 695308,56 грн та пеня – 5562,40 грн.
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 25 жовтня                  2021 року, ухвалено в порядку письмового провадження за правилами спрощеного   позовного провадження у м. Миколаєві  позов задоволено. 
Не погоджуючись з таким рішенням, Приватне сільськогосподарське підприємство "Агрофірма "Роднічок" надало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. 
Доводами апеляційної скарги зазначено, що відповідно до повноважень у відповідача відсутня можливість самостійного визначення та нарахування адміністративно-господарських санкцій та пені за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю. Якщо на думку позивача відповідачем допущено у звіті № 10-ПОІ помилку та на письмове звернення її не виправлено, позивач повинен був повідомити Управління Держпраці з метою проведення останнім позапланової перевірки відповідача та встановлення порушень вимог ст. 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні" (далі – Закон № 875). Позапланова перевірка Управлінням Держпраці не проводилась. На підставі викладеного, відповідач вважає, що позивач, самостійно розрахувавши адміністративно-господарські санкції без дотримання процедури, передбаченої чинним законодавством, перевищив свої повноваження та передчасно, не маючи на те законних підстав, посилаючись лише на інформаційно-аналітичні бази даних та власні судження, звернувся до суду.
Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначається про обґрунтованість рішення суду першої інстанції, у зв`язку з чим Миколаївське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити.
Особи, що беруть участь у справі, про дату, час і місце судового  розгляду були сповіщені належним чином відповідно до ст. 124-130 КАС України, однак позивач Миколаївське  обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів своїм правом бути присутнім під час розгляду апеляційної скарги не скористався, причин своєї неявки суду не повідомив.
Відповідно до ч. 8 ст. 262 КАС України при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їхні усні пояснення. Судові дебати не проводяться.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.263 КАС України суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо: оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.
Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Судом першої інстанції встановлено, що  09.02.2021 р. відповідач подав позивачу звіт за 2020 рік про зайнятість і працевлаштування осіб з інвалідністю форми 10-ПОІ (а. с. 17).
За даними звіту середньооблікова кількість штатних працівників – 666 осіб, середньооблікова кількість штатних працівників, яким встановлена інвалідність – 28 осіб, кількість осіб з інвалідністю, які повинні працювати – 27 осіб.
Проте за інформацією Головного управління Пенсійного фонду України у Миколаївській області середньооблікова кількість штатних працівників, яким встановлена інвалідність – 23 особи (а. с. 18-21).
З метою усунення розбіжностей, виявлених в інформації відповідача та Головного управління Пенсійного фонду України у Миколаївській області, позивач направив відповідачу лист про усунення розбіжностей.
Листом від 22.04.2021 р. відповідач повідомив, що у звіті форми 10-ПОІ вірно вказано 28 осіб з інвалідністю, які працювали на підприємстві у 2020 році більше шести                     місяців (а. с. 23). До листа додано список осіб з інвалідністю за 2020 рік (а. с. 24-25).
Враховуючи надану відповідачем інформацію, позивач розрахував середньооблікову кількість штатних працівників, яким встановлена інвалідність – 24 особи.
Саме вказане значення позивач взяв за основу розрахунку адміністративно-господарських санкцій та пені (а. с. 16).
За невиконання вказаного нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю позивач нарахував 700870,96 грн, з яких адміністративно-господарські санкції – 695308,56 грн та пеня – 5562,40 грн.
Приймаючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що зарахування кількості робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю здійснено позивачем з дотриманням чинного законодавства, на підставі наданих самим відповідачем даних, а непроведення перевірки Держпраці не впливає на можливість самостійного визначення та нарахування позивачем адміністративно-господарських санкцій та пені за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю. 
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Крім того, стаття 2 та частина четверта статті 242 КАС України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Зазначеним вимогам процесуального закону рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2021 року не відповідає, а викладені в апеляційній скарзі доводи скаржника є прийнятними з огляду на наступне.
Згідно із частиною другою статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Закон України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні" від 21.03.2019 р. № 875-ХІІ визначає основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні і гарантує їм рівні з усіма іншими громадянами можливості для участі в економічній, політичній і соціальній сферах життя суспільства, створення необхідних умов, які дають можливість особам з інвалідністю ефективно реалізувати права та свободи людини і громадянина та вести повноцінний спосіб життя згідно з індивідуальними можливостями, здібностями і інтересами.
Статтею 18 Закону України № 875-ХІІ   визначено, що підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов`язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування осіб з інвалідністю, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування осіб з інвалідністю, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до ч.ч. 1, 2   ст. 19 Закону України № 875-ХІІ   для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця. Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті, і забезпечують працевлаштування осіб з інвалідністю. При розрахунках кількість робочих місць округлюється до цілого значення.
Колегія суддів зауважує, що чинним законодавством України передбачено гарантії соціального захисту осіб з інвалідністю шляхом встановлення особливих вимог щодо організації робочого місця особи з інвалідністю та покладення на підприємства обов`язку забезпечувати для осіб з інвалідністю належні та безпечні умови праці з урахуванням медичних показань, але без встановлення для підприємств жодних обмежень щодо обов`язку працевлаштування осіб з інвалідністю.
Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, в яких за основним місцем роботи працює 8 і більше осіб, реєструються у відповідних відділеннях Фонду соціального захисту інвалідів за своїм місцезнаходженням і щороку подають цим відділенням звіт про зайнятість та працевлаштування інвалідів (ч. 9   ст. 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні").
Частина 1   ст. 20 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні"   встановлює, що підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим   статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом. 
Процедура подання підприємствами, установами, організаціями, у тому числі підприємствами, організаціями громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичними особами, що використовують найману працю, в яких за основним місцем роботи працює вісім і більше осіб, звітів про зайнятість і працевлаштування осіб з інвалідністю відділенням Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю та інформації про наявність вільних робочих місць (вакантних посад) для працевлаштування осіб з інвалідністю - базовому центру зайнятості визначена Порядком  подання підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами, що використовують найману працю, звітів про зайнятість і працевлаштування осіб з інвалідністю та інформації, необхідної для організації їх працевлаштування», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 70 від 31 січня 2007 року (в редакції від 10.04.2019 року).
Так, відповідно до п. 2 вказаного Порядку, звіт про зайнятість і працевлаштування осіб з інвалідністю роботодавці подають (надсилають рекомендованим листом) щороку до 1 березня відділенням Фонду, в яких вони зареєстровані, за формою, затвердженою Мінсоцполітики за погодженням з Держстатом. Датою надходження звіту про зайнятість і працевлаштування осіб з інвалідністю вважається дата подання роботодавцем звіту до відділення Фонду, а у разі надсилання його поштою - дата на поштовому штемпелі.
Територіальним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів, відповідно до    п. 4 Порядку зарахування кількості робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю до виконання нормативу таких робочих місць, визначеного   статтею 19   Закону України “Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні”, протягом 30 календарних днів після подання звітів про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю розглядається питання щодо зарахування кількості робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю до виконання нормативу таких робочих місць за звітний період. У разі наявності розбіжностей показників у звітах про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю відділення Фонду протягом десяти календарних днів після виявлення розбіжностей повідомляє письмово підприємство, установу, організацію, фізичну особу, яка використовує найману працю, та господарське об`єднання, до складу якого входять підприємства громадських організацій осіб з інвалідністю, територіальний орган Держпраці, про незарахування кількості робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю до виконання нормативу таких робочих місць за звітний період.
Таким чином, у разі надходження звіту від підприємства, територіальне відділення Фонду соціального захисту інвалідів у термін до 30 календарних днів приймає рішення щодо зарахування чи незарахування кількості робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю до виконання нормативу таких робочих місць. У випадку, коли ж у показниках звіту наявні розбіжності, то відділення Фонду повідомляє не лише суб`єкта, що звітує, а й відповідний територіальний орган Держпраці. 
Частиною 8 статті 19 Закону України № 875-ХІІ передбачено, що центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, з метою контролю за виконанням нормативу робочих місць, передбаченого частиною першою цієї статті, у   порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, здійснює перевірки підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю, щодо реєстрації у Фонді соціального захисту осіб з інвалідністю, подання ними звітів про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю, виконання нормативу робочих місць, призначених для працевлаштування осіб з інвалідністю, у тому числі шляхом його зарахування.
Механізм проведення Держпраці, її територіальними органами планових та позапланових перевірок підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичних осіб, що використовують найману працю, в яких за основним місцем роботи працює вісім і більше осіб, щодо дотримання ними вимог   статей 19   і   20   Закону України “Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні” регламентовано Порядком проведення перевірки підприємств, установ, організацій та фізичних осіб, що використовують найману працю.
Предметом проведення перевірки, відповідно до п. 2 вказаного Порядку, є реєстрація суб`єктів господарювання у відділеннях Фонду соціального захисту інвалідів; подання суб`єктами господарювання до відділень Фонду звіту про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю; виконання суб`єктами господарювання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю.
Однією із підстав для проведення позапланової перевірки суб`єкта господарювання для встановлення виконання ним нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю є невиправлення помилки у звіті про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю у строк до п`яти робочих днів з дня отримання повідомлення Фонду (п. 9 Порядку проведення перевірки підприємств, установ, організацій та фізичних осіб, що використовують найману працю).
Відповідно до п. 16 Порядку перевірок у разі коли за результатами перевірки встановлено факт невиконання суб`єктом господарювання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю, неподання до відділень Фонду звіту про зайнятість і працевлаштування осіб з інвалідністю, вживаються заходи щодо притягнення винних посадових осіб до адміністративної відповідальності.
Пунктом 17 вказаного Порядку визначено, що у разі виявлення порушень вимог законодавства посадова особа, яка проводила перевірку, не пізніше 15 календарних днів після закінчення перевірки надсилає копію акта перевірки відділенню Фонду.
Колегія суддів звертає увагу, що саме на Держпрацю законодавчо покладений обов`язок перевірки суб`єктів господарювання на виконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю. Підставою для призначення територіальним органом Держпраці позапланової перевірки є зокрема повідомлення відділення Фонду про не виправлення помилки у звіті про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю у строк до п`яти робочих днів з дня отримання повідомлення Фонду щодо не зарахування кількості робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю. За наслідками такої перевірки, у разі підтвердження не виконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю, у суб`єкта господарювання виникає обов`язок сплатити адміністративно-господарські санкції за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю. 
Як вбачається із матеріалів справи 09.02.2021 р. ПСП «Агрофірма «Роднічок» направило до Миколаївського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів звіт форми № 10-ПОІ за 2020 рік. В подальшому відділення Фонду виявило розбіжності у поданому звіті та повідомило підприємство про їх наявність та необхідність уточнення. Повідомлення стосовно не зарахування кількості робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю до виконання нормативу таких робочих місць до територіального органу Держпраці не направлялося, що є порушенням пункту 4 Порядку зарахування кількості робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю до виконання нормативу таких робочих місць, визначеного   статтею 19   Закону України “Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні”. 
Суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що лист-відповідь                             ПСП «Агрофірма «Роднічок» за № РД/Ис-109 (а.с. 23) про правильність зазначених даних на повідомлення відділення Фонду стосовно виявлених розбіжностей у звіті є свідченням про виконання суб`єктом господарювання обов`язку щодо виправлення поданої звітності,  оскільки виправлення звітності, за своєю суттю, це внесення якісних чи кількісних змін до її змісту, що у листі - відповіді  ПСП «Агрофірма «Роднічок» за № РД/Ис-109 було відсутнє. Надіславши лист від 22.04.2021 р. ПСП «Агрофірма «Роднічок» не виправила звітність, а тому позивач повинен був направити інформацію до територіального органу Держпраці, яка у свою чергу, в межах  наданих їй Законом повноважень повинна  провести позапланову перевірку відповідача на предмет дотримання виконання суб`єктами господарювання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю. Однак, позивач повідомлення до територіального органу Держпраці з приводу не виправлення звітності також не направив, а тому факт дотримання чи недотримання ПСП «Агрофірма «Роднічок» визначених нормативів у порядку та у спосіб, передбачений чинним законодавством не встановлено, що свідчить про недотримання ч. 8 ст. 19 Закону України № 875-ХІІ та п. 2, 9, 16, 17 Порядку проведення перевірки підприємств, установ, організацій та фізичних осіб, що використовують найману працю.  
 Суд акцентує увагу на тому, що повідомлення Фонду про не зарахування кількості робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю до виконання нормативу таких робочих місць самі по собі юридичних наслідків не створюють, а лише зобов`язують суб`єкт господарювання виправити дані звітного документу. У разі, коли звітність не виправлена, то відділення Фонду зобов`язане повідомити територіальний орган Держпраці, яка в рамках позапланової перевірки встановлює дотримання чи недотримання роботодавцем виконання вимог профільного законодавства зі створення робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю. При цьому, повідомлення Фонду про не зарахування кількості робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю до виконання нормативу таких робочих місць може свідчити лише про розбіжність в даних звітності, а не про невиконання суб`єктом господарювання встановленого нормативу. Діючим законодавством, після затвердження КМУ 466 від 05.06.2019 р. «Порядок проведення перевірок працевлаштування осіб з інвалідністю» та внесення  змін до ст. 19 Закону України  «Про основи соцзахисту осіб з інвалідністю»  Фонд захисту прав інвалідів не має права проводити перевірки роботодавців щодо: реєстрації у Фонді; подання звітів про зайнятість і працевлаштування інвалідів; виконання нормативу робочих місць, з цієї дати проводити такі перевірки уповноважені саме органи Держпраці. 
Таким чином, з огляду на викладене судова колегія  дійшла до висновку, що сукупність допущених відповідачем під час реалізації своїх функцій як суб?єкта владних повноважень порушень не забезпечили послідовність дій, спрямованих на забезпечення законності, додержання балансу інтересів позивача (суб?єкта приватного права), а також охорони права власності, гарантованого статтею 41 Конституції України, при цьому дотримання відповідачем виконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю не доведено позивачем належними доказами. 
Миколаївське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів   передчасно, не маючи встановлених  актом  перевірки Держпраці доказів про недотримання позивачем нормативу працевлаштування інвалідів у 2020 році, посилаючись  лише на  інформаційно-аналітичні бази даних, звернулося з позовом про стягнення адміністративно–господарських санкцій. 
З урахуванням викладеного колегія суддів дійшла висновку про   наявність правових підстав для задоволення   апеляційної скарги,   у зв`язку з чим   рішення суду   підлягає скасуванню з прийняттям нового про відмову у задоволені позовних вимог. 
Відповідно до ч. 1 ст. 317 КАС України   підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Відповідно до ч.6   ст. 139 КАС України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
Матерілами справи підтверджується, що ПСП «Агрофірма «Роднічок» за подання апеляційної скарги сплатило 15769, 60 грн. судового збору (а.с. 98), а тому понесені судові витрати слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Миколаївського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів.  
Керуючись  ст. ст. 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, –

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу  Приватного сільськогосподарського підприємства "Агрофірма "Роднічок"  – задовольнити.
Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 25 жовтня               2021   року –   скасувати.
Ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову Миколаївського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигувань  Миколаївського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів /ЄДРПОУ 20917114, 54005, м. Миколаїв, вул.Потьомкінська, 17/ на користь Приватного сільськогосподарського підприємства "Агрофірма "Роднічок" /ЄДРПОУ 19292651, 57262, Миколаївська область, Вітовський  район. с.Миколаївське, вул.І.Франка, 13А/ сплачений судовий збір у розмірі                              15769,60 грн. /п`ятнадцять тисяч сімсот шістдесят девять гривень 60 коп./ 

Відповідно до   ст. 329 КАС України   постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складено та підписано 04.02.2022 року

Головуюча суддя:                                                                                          Л.Є. Зуєва  

Суддя:                                                                                                             М.П. Коваль  

          Суддя:                                                                                                             О.О. Кравець