ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2022 року	Львів	Справа № 380/6496/21 пров. № А/857/2532/22	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді –                                                Шевчук С.М.,
суддів –                                                                     Обрізка І.М., Кухтея Р.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові   апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Київській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 02 листопада 2021 року (ухвалене у м. Львів, за правилами  спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, судом під головуванням судді Кедик М.В., повний текст рішення складено -02.11.2021 року) у справі № 380/6496/21 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "БЦ-Оіл Груп" до Головного управління ДПС у Київській області   про визнання протиправним та скасування рішення, суд-
                                                      ВСТАНОВИВ:
І. ОПИСОВА ЧАСТИНА
Товариство з обмеженою відповідальністю "БЦ-Оіл Груп" (далі позивач, ТОВ "БЦ-Оіл Груп") звернулося з позовом до Головного управління ДПС у Київській області про визнання протиправним та скасувати рішення від 02.04.2021.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 02 листопада 2021 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю "БЦ-Оіл Груп"  задоволено повністю.
Визнано протиправним та скасовано рішення комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних Головного управління ДПС у Київській області від 02.04.2021 № 14150 про відповідність/невідповідність платника податку на додану вартість критеріям ризиковості платника податку, прийнятого щодо Товариства з обмеженою відповідальністю "БЦ-Оіл Груп".
Стягнуто з Головного управління ДПС у Київській області за рахунок бюджетних асигнувань в користь Товариства з обмеженою відповідальністю "БЦ-Оіл Груп" 2270,00 грн судових витрат.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю. В обґрунтування апеляційної скарги  вказує, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, судове рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.
На підтвердження доводів апеляційної скарги  вказує, що судом першої інстанції здійснено поверхневий аналіз наявних у матеріалах справи доказів.  Судом не досліджено та не надано правової оцінки жодному із доказів наданих відповідачем.  Стверджує, що оскаржуване  рішення від 02.04.2021 № 14150 прийнято на підставі п. 8 Критеріїв ризиковості платника податку на додану вартість, а саме: у контролюючих органах наявна податкова інформація, яка стала відома у процесі провадження поточної діяльності під час виконання покладених на контролюючі органи завдань і функцій, що визначає ризиковість здійснення господарської операції, зазначеної в поданих для реєстрації податковій накладній/розрахунку коригування. 
Позивач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, відповідно до частини 4 статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Про розгляд апеляційної  скарги сторони повідомлені шляхом надіслання ухвал про відкриття апеляційного провадження та про призначення апеляційної скарги до розгляду  на електронні адреси сторін, про що в матеріалах справи містяться відповідні докази.
Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. В силу вимог ч.4 ст.229 КАС України якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

ІІ. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ
Ухвалюючи судове рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того у рішенні від 02.04.2021 № 14150 Комісією не зазначено ні конкретної податкової інформації, що стала підставою для віднесення товариства до переліку ризикових платників податку, ні чіткого переліку документів, які позивачу слід надати податковому органу на спростування такої інформації, ні періоду, за який у податкового органу виникли сумніви щодо реальності здійснення позивачем господарської діяльності.
Надана до суду копія витягу протоколу засідання Комісії під час прийняття рішення про відповідність/невідповідність платника податку на додану вартість критеріям ризиковості платника податку від 02.04.2021 за № 145 містить лише формальні дані, тоді як ні матеріали роботи Комісії, ні відомості, на підставі яких відповідачем приймалося рішення, вичерпного переліку необхідних первинних документів, яких не було надано платником податків, не містять.
Не надано відповідачем суду і податкової інформації, визначеної у п. 8 Порядку № 1165, на підставі якої прийняті рішення про відповідність ТОВ "БЦ-Оіл Груп" критеріям ризиковості платника податку. 

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ
Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ТОВ "БЦ-Оіл Груп" є  юридичною особою та платником податку на додану вартість.
Відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб – підприємців та громадських формувань  ТОВ "БЦ-Оіл Груп" було зареєстровано за адресом:  Київська область, місто Біла Церква, вулиця Ярослава Мудрого, будинок 44 кв. 136 та перебувало на обліку з 12.03.2020року в Головному управлінні ДПС у Київській області.
За даними  Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб – підприємців та громадських формувань 03.03.2021 року ТОВ "БЦ-Оіл Груп" змінило своє місцезнаходження на м. Львів, вулиця Наукова, будинок 96-а. 
02.04.2021 Комісією щодо ТОВ "БЦ-Оіл Груп" прийнято рішення № 14150 про відповідність такого платника податку критеріям ризиковості платника податку, з підстави визначеної п. 8 Критеріїв ризиковості платника податку (встановлено наявність ризикових операцій).
Відповідно до витягу з протоколу засідання Комісії  з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в  Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації щодо платників податків, які перебувають на обліку в ГУ /ДПС у Київській області від 02.04.2021 року на розгляд комісії винесено питання щодо відповідності / невідповідності критеріям ризиковості, визначеним Постановою КМ України № 14165 від 11.12.2019року  ТОВ "БЦ-Оіл Груп".   
Підставою для розгляду вказаного питання на комісії слугувала доповідна записка від 01.04.2021року  №5012/10-36-18-02-08 від  управління з питань виявлення та опрацювання податкових ризиків.  Вказаною доповідною повідомлено, що від ДПС України на виконання листа ДПС від 27.01. 2021року № 2516/99-00-18-01-03-07, отримано оперативні повідомлення засобами ІТС « Управління документами» від 01.04.2021року №99/699 щодо здійснення ймовірного фіктивного правочину ТОВ "БЦ-Оіл Груп", який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином з контрагентом ТОВ «Дзензелівське» (32837429) на загальну суму 740 тисяч ПДВ, з пропозицією розглянути питання про відповідність/невідповідність ТОВ "БЦ-Оіл Груп" критеріям ризиковості платника податку, згідно з Додатком 1 до Порядку зупинення та відповідно включення до Журналу ризикових платників. За результатами чого ухвалено рішення щодо відповідність ТОВ "БЦ-Оіл Груп" критеріям ризиковості платника податку, з підстави визначеної п. 8 Критеріїв ризиковості платника податку.
Отож, фактичною підставою для прийняття вказаного рішення слугувала доповідна записка №5012/10-36-18-02-08 від 01.04.2021року. 

ІV. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), колегія суддів встановила таке.
Податковий кодекс України (далі - ПК України) регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
Відповідно до пунктів 201.1, 201.7, 201.10 статті 201 ПК України, на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.
При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних. Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.
З метою отримання податкової накладної/розрахунку коригування, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, покупець надсилає в електронному вигляді запит до Єдиного реєстру податкових накладних, за яким отримує в електронному вигляді повідомлення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних та податкову накладну/розрахунок коригування в електронному вигляді. Така податкова накладна/розрахунок коригування вважаються зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних та отриманими покупцем.
З метою отримання продавцем зареєстрованого в Єдиному реєстрі податкових накладних розрахунку коригування, що підлягає реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних покупцем, такий продавець надсилає в електронному вигляді запит до Єдиного реєстру податкових накладних, за яким отримує в електронному вигляді повідомлення про реєстрацію розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних та розрахунок коригування в електронному вигляді. Такий розрахунок коригування вважається зареєстрованим в Єдиному реєстрі податкових накладних та отриманими продавцем.
Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції. Якщо надіслані податкові накладні/розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених пунктом 201.1 цієї статті та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, а також у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування відповідно до пункту 201.16 цієї статті, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді або зупинення їх реєстрації із зазначенням причин.
Помилки в реквізитах, визначених пунктом 201.1 цієї статті (крім коду товару згідно з УКТ ЗЕД), які не заважають ідентифікувати здійснену операцію, її зміст (товар/послугу, що постачаються), період, сторони та суму податкових зобов`язань, не можуть бути причиною неприйняття податкових накладних у електронному вигляді. Квитанція про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування надсилається одночасно продавцю та покупцю платнику податку. Якщо протягом операційного дня не надіслано квитанції про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування, така податкова накладна вважається зареєстрованою в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов`язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов`язань за відповідний звітний період.
Виявлення розбіжностей даних податкової декларації та даних Єдиного реєстру податкових накладних є підставою для проведення контролюючими органами документальної позапланової виїзної перевірки продавця та у відповідних випадках покупця товарів/послуг. Податкова накладна, що містить помилки в реквізитах, визначених пунктом 201.1 цієї статті (крім коду товару згідно з УКТ ЗЕД), які не заважають ідентифікувати здійснену операцію, її зміст (товар/послугу, що постачаються), період, сторони та суму податкових зобов`язань, є підставою для віднесення покупцем сум податку до податкового кредиту.
Реєстрація податкових накладних/розрахунків про коригування може бути зупинена, зокрема через віднесення платника податків до категорії ризикових. Податковим кодексом України визначено правові наслідки відсутності факту реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних. Така податкова накладна не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов`язку включення суми податку на додану вартість, вказаної у податковій накладній, до суми податкових зобов`язань за відповідний звітний період.
Відповідно до пункту 201.16 статті 201 ПК України реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 №1165 на виконання вимог пункту 201.16 статті 201 ПК України затверджено Порядок з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (Порядок №1165), який визначає механізм зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, організаційні та процедурні засади діяльності комісій з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі, права та обов`язки їх членів.
Відповідно до пункту 5 Порядку №1165 платник податку, яким складено та/або подано для реєстрації в Реєстрі податкову накладну/розрахунок коригування, що не відповідають жодній з ознак безумовної реєстрації, перевіряється щодо відповідності критеріям ризиковості платника податку (додаток 1), показникам, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку (додаток 2).
Додатком 1 до Порядку №1165 встановлено наступні Критерії ризиковості платника податку на додану вартість:
1. Платника податку на додану вартість (далі - платник податку) зареєстровано (перереєстровано) на підставі недійсних (втрачених, загублених) та підроблених документів згідно з інформацією, наявною в контролюючих органах.
2. Платника податку зареєстровано (перереєстровано) в органах державної реєстрації фізичними особами з подальшою передачею (оформленням) у володіння чи управління неіснуючим, померлим, безвісти зниклим особам згідно з інформацією, наявною в контролюючих органах.
3. Платника податку зареєстровано (перереєстровано) в органах державної реєстрації фізичними особами, що не мали наміру провадити фінансово-господарської діяльності або здійснювати повноваження, згідно з інформацією, наданою такими особами.
4. Платника податку зареєстровано (перереєстровано) та ним проваджено фінансово- господарську діяльність без відома і згоди його засновників і призначених у законному порядку керівників згідно з інформацією, наданою такими засновниками та/або керівниками.
5. Платник податку - юридична особа не має відкритих рахунків у банківських установах, крім рахунків в органах Казначейства (крім бюджетних установ).
6. Платником податку не подано контролюючому органу податкової звітності з податку на додану вартість за два останніх звітних (податкових) періоди всупереч нормам підпункту 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 та абзацу першого пункту 49.2 і пункту 49.18 статті 49 Податкового кодексу України.
7. Платником податку на прибуток підприємств не подано контролюючому органу фінансової звітності за останній звітний період всупереч нормам підпункту 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 та пункту 46.2 статті 46 Податкового кодексу України.
8. У контролюючих органах наявна податкова інформація, яка стала відома у процесі провадження поточної діяльності під час виконання покладених на контролюючі органи завдань і функцій, що визначає ризиковість здійснення господарської операції, зазначеної в поданих для реєстрації податковій накладній/розрахунку коригування.
Пунктом 6 Порядку №1165 передбачено, що у разі коли за результатами автоматизованого моніторингу платник податку, яким складено податкову накладну/розрахунок коригування, відповідає хоча б одному критерію ризиковості платника податку, реєстрація таких податкової накладної/розрахунку коригування зупиняється.
Питання відповідності/невідповідності платника податку критеріям ризиковості платника податку розглядається комісією регіонального рівня.
У разі встановлення відповідності платника податку хоча б одному з критеріїв ризиковості платника податку комісією регіонального рівня приймається рішення про відповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку.
Включення платника податку до переліку платників, які відповідають критеріям ризиковості платника податку, здійснюється в день проведення засідання комісії регіонального рівня та прийняття відповідного рішення.
У рішенні зазначається підстава, відповідно до якої встановлено відповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку.
Відповідач у своїх доводах вказує, що позивач підпадає під 8 пункт Критеріїв ризиковості платника податку на додану вартість: у контролюючих органах наявна податкова інформація, яка стала відома у процесі провадження поточної діяльності під час виконання покладених на контролюючі органи завдань і функцій, що визначає ризиковість здійснення господарської операції, зазначеної в поданих для реєстрації податковій накладній/розрахунку коригування. Такою інформацією на думку контролюючого органу є доповідна записка №5012/10-36-18-02-08 від 01.04.2021року.
При цьому, колегія суддів зазначає, що нормами Порядку зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних передбачено чіткий перелік умов, за яких Комісія ДПС може віднести підприємство до категорії ризикових. 
У свою чергу, рішенню Комісії не передували дії  позивача щодо реєстрації у реєстрі податкової накладної чи розрахунку про коригування. Профільним Порядком встановлена певна послідовність прийняття рішення про відповідність платника ПДВ Критеріям ризиковості платника податку на додану вартість. Вирішенню Комісією регіонального рівня питання відповідності платника податку Критеріям ризиковості платника ПДВ має передувати складання та направлення таким платником податкової накладної/розрахунку коригування, потім моніторинг платника податку, податкової накладної/ розрахунку коригування. Встановленню наявності у контролюючих органах податкової інформації, що визначає ризиковість здійснення господарської операції, яка стала відома контролюючому органу у процесі провадження поточної діяльності під час виконання покладених на контролюючі органи завдань і функцій, має передувати моніторинг податкової накладної/розрахунку коригування, поданої для реєстрації.
Отже, питання відповідності позивача Критеріям ризиковості платника ПДВ має розглядатись Комісією регіонального рівня за наслідками подання товариством для реєстрації податкової накладної/ розрахунку коригування та моніторингу платника податку і податкової накладної/ розрахунку коригування, що направлена для реєстрації.
Зі змісту оскаржуваного рішення слідує, що комісією регіонального рівня прийнято рішення про відповідність товариства критеріям ризиковості платника податку на додану вартість не за наслідками подання останнім податкової накладної/ розрахунку коригування для реєстрації, що має передувати моніторингу платника податку, моніторингу такої накладної/ розрахунку коригування. Оскаржуване рішення прийнято у зв`язку з наявною податковою інформацією, що отримана з баз даних ДПС під час виконання функцій контролю, а не за наслідками подання останнім податкової накладної/ розрахунку коригування для реєстрації.
Аналогічна позиція, викладена Верховним судом у постанові від 30 листопада 2021 року у справі №340/1098/20.
Відповідно до додатку 4 Порядку № 1165 в рішенні про відповідність/невідповідність платника податку на додану вартість критеріям ризиковості платника податку обов`язково зазначається підстава його прийняття, зокрема, відповідний пункт критеріїв ризиковості платника податку та у разі відповідності пункту 8 критеріїв ризиковості платника податку розшифровується, яка саме податкова інформація стала відома податковому органу у процесі провадження поточної діяльності під час виконання покладених на контролюючі органи завдань і функцій, що визначає ризиковість здійснення господарської операції, зазначеної в поданих для реєстрації податковій накладній/розрахунку коригування.
Загальними вимогами, які висуваються до акту індивідуальної дії, як акта правозастосування, є його обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення податковим органом конкретних підстав його прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття.
Відповідно до п.п. 40, 42, 43, 44, 45, 46 Порядку № 1165 засідання комісії контролюючого органу проводиться у разі наявності матеріалів для розгляду. Під час засідання секретарем комісії контролюючого органу ведеться протокол, в якому фіксуються прийняті рішення та надані доручення. Рішення, прийняті комісіями контролюючих органів, підлягають реєстрації засобами інформаційних систем ДПС. Матеріали засідання комісії контролюючого органу зберігаються десять років. Комісія контролюючого органу перевіряє подані платником податку копії документів щодо їх достовірності шляхом звірки даних, які містяться в таких копіях документів, з даними, що надходять або можуть бути отримані з інших джерел інформації (реєстри, що ведуться державними органами, документи, зокрема електронні). Розгляд питання на засіданні комісії контролюючого органу включає такі етапи: доповідь секретаря комісії; доповідь члена комісії, співдоповідь (у разі потреби); внесення членами комісії пропозицій, їх обговорення; оголошення головою комісії рішення про припинення обговорення питання; голосування; оголошення головою комісії результатів голосування; оформлення протоколу. У протоколі засідання комісії контролюючого органу зазначається перелік осіб, присутніх на засіданні, порядок денний засідання, питання, що розглядалися на засіданні, перелік осіб, які виступали під час засідання, результати голосування, прийняті такою комісією рішення.
Суд зазначає, що відповідно до  позиції, викладеної у п.70 Постанови Верховного Суду України від 05.01.2021 у справі №640/10988/20 комісія контролюючого органу, приймаючи рішення з посиланням на те, що у контролюючих органах наявна податкова інформація, яка стала відома у процесі провадження поточної діяльності під час виконання покладених на контролюючі органи завдань і функцій, що визначає ризиковість здійснення господарської операції, має обґрунтувати суду на підставі якої інформації комісія дійшла такого висновку та надати належні, допустимі докази в підтвердження цієї інформації.
Проте, із змісту оскаржуваного рішення від 02.04.2021 № 14150 слідує, що  комісією не зазначено ні конкретної податкової інформації, що стала підставою для віднесення товариства до переліку ризикових платників податку, ні чіткого переліку документів, які позивачу слід надати податковому органу на спростування такої інформації, ні періоду, за який у податкового органу виникли сумніви щодо реальності здійснення позивачем господарської діяльності.
Наданий до суду  витяг з протоколу засідання Комісії від 02.04.2021 за № 145 містить  формальні дані щодо надходження доповідної записки №5012/10-36-18-02-08 від 01.04.2021року  без будь-якого обґрунтування та  фактичного дослідження  певних відомостей та обставин, якими підтверджувались дані вказаної доповідної записки щодо наміру у ТОВ "БЦ-Оіл Груп" вчинити ймовірний фіктивний правочин  з контрагентом ТОВ «Дзензелівське».
Стосовно ж наданого суду витягу з доповідної записки, то вказаний витяг також не містить викладення фактичних обставин та доказів на підставі яких відповідач дійшов висновку про наявність  у ТОВ "БЦ-Оіл Груп" наміру вчинити фіктивний правочин з контрагентом ТОВ «Дзензелівське».
Отож, оскаржуване рішення Комісії, протокол комісії № 145 від 02.04.2021року,  доповідна записка №5012/10-36-18-02-08 від 01.04.2021року   не містить чітких  мотивів, обґрунтувань та відомостей (доказів)  для висновку щодо наявності  у ТОВ "БЦ-Оіл Груп" наміру вчинити фіктивний правочин з контрагентом ТОВ «Дзензелівське».
Як наслідок, оскаржуване рішення про  віднесення позивача до переліку платників, які відповідають критеріям ризиковості не  містить  чітких  мотивів та обґрунтувань.  
При цьому, суд апеляційної інстанції відзначає, що навіть, якщо Порядком №1165 затверджено форму рішення, яка не передбачає конкретизації підстав у разі відповідності пунктам 1 - 8 критеріїв ризиковості платника податку, проте не виконання відповідачем обов`язку доказування, встановленого частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме недоведеність суду правомірності прийняття рішення (що воно прийняте обґрунтовано, добросовісно, розсудливо, за наявності визначених Порядком №1165 підстав), є підставою для визнання протиправним та скасування рішення.
Стосовно ж додатково наданої відповідачем схеми руху ПДВ та листа ГУДФС у Київській області № 2309/9/10-97-05 від 21.04.2021року,  пояснення від 05.04.2021року, то як слідує із змісту  оскаржуваного рішення Комісії від 02.04.2021року, протоколу комісії № 145 від 02.04.2021року,  доповідної записки №5012/10-36-18-02-08 від 01.04.2021року, вказана схема руху ПДВ, лист від 21.04.2021року та пояснення від 05.04.2021року є такими, що складені значно пізніше від дати прийняття оскаржуваного рішення від 02.04.2021року  та  не були і не могли бути підставою для винесення такого рішення.  
Відтак, додатково приведені відповідачем доводи щодо вказаної схеми, листа та пояснень не є належними та допустимими доказами, які існували на день прийняття відповідачем оскаржуваного рішення  та які були покладені ним  в його основу. 
При цьому, колегія суддів зазначає, що наявність вказаної схеми руху ПДВ, листа ГУДФС у Київській області № 2309/9/10-97-05 від 21.04.2021року та  пояснення від 05.04.2021року, як докази які виникли після прийняття оскаржуваного рішення можуть бути підставою для розгляду в подальшому комісією питання щодо   відповідності товариства критеріям ризиковості платника податку на додану вартість  за наслідками подання останнім податкової накладної/ розрахунку коригування для  їх реєстрації. 
Відносно ж доводів апеляційної скарги, які стосуються  правової позиції, викладеної у постановах Верховного Суду від 21.01.2021року по справі №140/8878/20, від 03.12.2020 року по справі №140/8457/20, від 18.02.2021року по справі №420/7063/20 стосовно того, що:
 « у разі  коли  за результатами автоматизованого моніторингу платник податку, яким складено податкову накладну/розрахунок коригування, відповідає хоча б одному критерію ризиковості платника податку, реєстрація такої податкової накладної/ розрахунку коригування зупиняється (п.6 Порядку №1165)»;
« віднесення певних платників податків до ризикових є по суті формою здійснення контролюючим органом податкового контролю, який, в тому числі, спрямований і на забезпечення прав та інтересів суб`єктів господарювання в частині правильності відображення ними результатів господарської діяльності з метою оподаткування. Водночас, за позивачем залишається право належними документами довести реальність здійснення фінансово- господарських операцій у межах своєї господарської, та у разі повноти документів по даних операціях, подальшого прийняття позитивного рішення про реєстрацію податкових накладних.», то  як слідує із змісту  судового рішення яке є предметом апеляційного оскарження, вказані висновки Верховного Суду судом першої інстанції не заперечуються та не порушуються. 
Вирішуючи справу по суті, суд не заперечував повноваження  відповідача, як суб`єкта податкового контролю  щодо прийняття  рішень  про відповідність/невідповідність  певних платників критеріям ризиковості платника податку, визначеним зокрема за п. 8 Критеріїв ризикованості.  
Однак, суд вказав, що вирішуючи вказане питання, відповідач повинен був урахувати, що застосування пункту 8 Критеріїв ризикованості  має місце виключно у випадку, якщо у контролюючих органів наявна  податкова інформація, яка стала відома у процесі провадження поточної діяльності під час виконання покладених на контролюючі органи завдань і функцій, що визначає ризиковість здійснення господарської операції, зазначеної в поданій для реєстрації податковій накладній/розрахунку коригування. Натомість, відповідач не надав суду доказів подання  для реєстрації податкової накладної за операцією ТОВ "БЦ-Оіл Груп" та ТОВ «Дзензелівське», що могло бути підставою для висновку про наявність наміру у позивача вчинити правочин з ТОВ «Дзензелівське» та не привів суду чітких  мотивів і обґрунтувань, відомостей, які були покладені в основу прийнятого рішення  з яких вбачались обставини   з приводу наявності  у  позивача наміру вчинити саме фіктивний правочин з названим контрагентом. 
Відносно ж доводів апеляційної скарги, які стосуються необхідності застосування до спірних правовідносин правових висновків, викладених у  постановах ВС від 17.04.2020 по справі №826/4721/15, від 06.10.2020 року №140/1611/19, від 21.04.2021 у справі № 480/2675/20, від 10.04.2020 року по справі №816/4409/15, від 11.07.2019року по справі №П/811/1827/15, то судом апеляційної інстанції встановлено таке. 
Верховний Суд у своїй постанові від 27 квітня 2021 року  у справі № 640/419/20 в таких же правовідносинах висловив позицію, відповідно до якої  для визначення подібності  правовідносин   необхідно звернутись до правових висновків, викладених у судових рішеннях Великої Палати Верховного Суду, відповідно до яких:
«…92. Велика Палата Верховного Суду виходить з того, що подібність правовідносин означає тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). При цьому, зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності визначається обставинами кожної конкретної справи (пункт 32 постанови від 27.03.2018 у справі № 910/17999/16; пункт 38 постанови від 25.04.2018 у справі № 925/3/7, пункт 40 постанов від 25.04.2018 у справі №   910/24257/16). Такі ж висновки були викладені і в постановах Верховного Суду України від 21.12.2016 у справі № 910/8956/15 та від 13.09.2017 у справі №   923/682/16. 
93.   Під судовими рішеннями в подібних правовідносинах необхідно розуміти такі рішення, де подібними (тотожними, аналогічними) є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог і встановлені судом фактичні обставини, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин (пункт 6.30 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.05.2020 у справі № 910/719/19, пункт 5.5 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2018 у справі № 922/2383/16; пункт 8.2 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 у справі № 910/5394/15-г; постанова Великої Палати Верховного Суду від 12.12.2018 у справі № 2-3007/11; постанова Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі №   757/31606/15-ц).
98.   Отже, зважаючи на предмет правового регулювання, підстави позову, зміст позовних вимог і встановлені судами фактичні обставини Верховний Суд уважає, що правові позиції, викладені в постанові Верховного Суду від 26   листопада 2020 року в справі №   200/13482/19-а, а також в постановах Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2018 року в справі №   П/800/409/17, від 25 квітня 2018 року в справі №   800/328/17, від 12   червня   2018 року в справі №   800/248/17, від 26   червня 2018 року в справі №   800/264/17, від 18 вересня 2018 року №   800/354/17, до спірних правовідносин не застосовуються, оскільки правовідносини в цих справах та справі, яка розглядається, не є подібними.»
Із змісту постанов ВС на які посилається відповідач у доводах апеляційної скарги від 17.04.2020 по справі №826/4721/, від 06.10.2020 року №140/1611/1915, від 10.04.2020 року по справі №816/4409/15, від 11.07.2019року по справі №П/811/1827/15 слідує, що суть спору  у вказаній категорії справ  полягає у скасуванні податкового повідомлення – рішення, винесеного за операціями, які визначеними контролюючим як не реальними.
Постанова ВС від 21.04.2021 у справі № 480/2675/20 стосується  спору  про скасування постанови НКРЕКП  про накладення штрафу за порушення ліцензійних умов з розподілу електричної енергії та здійснення заходів державного регулювання.
Таким чином,  Суд апеляційної інстанції відхиляє як помилкові доводи скаржника про те, що рішення суду першої інстанції  у даній справі  прийнято без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у зазначених скаржником постановах Верховного Суду, оскільки зміст правовідносин, їх предмет та підстави, а також встановлені судами фактичні обставини, що формують зміст правовідносин у зазначених відповідачем справах і у справі, яка переглядається, є різними; у кожній із зазначених справ суди виходили з обставин та умов конкретних правовідносин і фактично-доказової бази, з урахуванням наданих сторонами доказів, що виключає подібність спірних правовідносин у вказаних справах.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.
Відповідно до  п.10 ч.6 ст. 12 КАС України вказана справа віднесена судом до справ незначної складності, а відтак на неї поширюються положення  пункту другого частини п`ятої  статті 328 КАС України.
Керуючись ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,
 
                                                 П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Київській області залишити без задоволення.
Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 02 листопада 2021 року  у справі № 380/6496/21 залишити без змін
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої  статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	С. М. Шевчук 	
судді	 	Р. В. Кухтей 	
 	 	І. М. Обрізко  	
Повне судове рішення складено 15 лютого 2022 року