ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
79010, м.Львів, вул.Личаківська,81
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"06" квітня 2022 р.                                                                 Справа №914/1007/21

Західний апеляційний господарський суд, в складі колегії:
Головуючого (судді-доповідача)                                        Якімець Г.Г.,
суддів:                                                                      Гриців В.М.,                                                                                                                        Зварич О.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження без виклику учасників справи, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Кастум", вих.№24/11/01 від 24 листопада 2021 року
на рішення Господарського суду Львівської області від 28 жовтня 2021 року (підписане 05.11.2021), суддя Коссак С.М.
у справі №914/1007/21
за позовом Державної установи "Софіївська виправна колонія (№45)", с. Макорти, Софіївський район, Дніпропетровська область
до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Кастум", м. Львів
про стягнення майнової шкоди у розмірі 8 844,79 грн, неустойки у розмірі 41 209,09 грн та моральної шкоди у розмірі 100 000 грн

ВСТАНОВИВ:
19.04.2021 до Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява Державної установи "Софіївська виправна колонія (№45)" до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "КАСТУМ" про стягнення майнової шкоди у розмірі 8844,79 грн, неустойки у розмірі 41209,09грн та моральної шкоди у розмірі 100 000,00 грн.
Підставами позовних вимог позивач зазначив, що невключення його до Реєстру споживачів стали підставою для відключення 01.02.2021 установи від газопостачання оператором ГРМ, що призвело до майнових втрат Державної установи "Софіївська виправна колонія (№45)" на загальну суму 8844,79 грн.  
Відповідно до п. 7.3 Договору №К-10 від 29.12.2020 сторонами погоджено, що у разі неналежного виконання Постачальником зобов`язань за даним Договором щодо обсягів та термінів поставки природного газу, Постачальник сплачує на користь Споживача пеню у розмірі 0,1% від вартості непоставленого (недопоставленого) обсягу природного газу за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується неустойка. Відтак, позивачем нараховано відповідачу пеню  у розмірі 41375,61грн. за період з 01.02.2021 року по 01.08.2021 рік за обсяг недопоставленого природного газу (180,150-60,496)=119,654 тис. куб.м. (на суму 691      488,00грн.) за ціною 5779,07грн. з ПДВ відповідно до укладеної Додаткової угоди №5 від 25.01.2021 року.
Також позивач зазначив, що з урахуванням характеру та тривалості приниження престижу та ділової репутації установи, пов`язаних з припиненням газопостачання та централізованого опалення приміщень, необхідністю додаткового залучення персоналу для ліквідації наслідків надзвичайної ситуації, в тому числі в позаурочний час, проведення персоналом установи заходів щодо нормалізації оперативної обстановки та стану правопорядку в установі, слід стягнути з позивача 100000 грн  у вигляді відшкодування спричиненої моральної шкоди.
Рішенням Господарського суду Львівської області від 02810.2021 у справі №914/1007/21 позов задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "КАСТУМ" на користь Державної установи "Софіївська виправна колонія (№45)" 8844,79 грн збитків, 41209,09грн пені, 10  000 грн. моральної шкоди та 4540,00 грн судового збору. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись з рішенням місцевого господарського суду, Товариство з обмеженою відповідальністю "КАСТУМ" звернулося до Західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Львівської області від 28 жовтня 2021 року у справі №914/1007/21 та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог повністю. Стягнути з Державної установи "Софіївська виправна колонія (№45)" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "КАСТУМ" 6810 грн судового збору за подання апеляційної скарги.
ТзОВ "КАСТУМ" апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, а саме не враховано, що 09.01.2021 о 15:00 год на магістральному газопроводі ОГТСУ «Уренгой-Помари-Ужгород» у Полтавській області відбулася розгерметизація магістрального газогону, а тому вина відповідача відсутня.
Апелянт вважає, що судом не враховано п. 13 Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №2496 від 30.09.2015, Розділ 7 Кодексу газорозподільних систем. 
ТзОВ "КАСТУМ" зазначило, що, на його думку, судом першої інстанції невірно застосовано норми ст.ст. 22, 23, 623, 1167 ЦК України. 
Автоматизованою системою документообігу суду справу №914/1007/21  розподілено до розгляду судді - доповідачу Якімець Г.Г. Введено до складу судової колегії суддів Гриців В.М. та Зварич О.В., що підтверджується витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.11.2021.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 6 грудня 2021 року апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Кастум" на рішення Господарського суду Львівської області від 28 жовтня 2021 року у справі №914/1007/21 залишено без руху. Роз`яснено апелянту, що протягом 10-ти днів з дня вручення цієї ухвали він має право усунути недоліки апеляційної скарги та подати суду докази сплати судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 3 405 грн.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 17 грудня 2021 року відкрито апеляційне провадження у справі №914/1007/21 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Кастум" на рішення Господарського суду Львівської області від 28 жовтня 2021 року; витребувано з Господарського суду Львівської області матеріали справи; позивачу надано строк на подання відзиву на апеляційну скаргу.
30 грудня 2021 року з місцевого господарського суду надійшли матеріали справи.
05 січня 2022 року від позивача до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 17.01.2022 справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Заяв про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням учасників справи з обґрунтуванням від сторін до суду не надходило.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи.
Розумність строків є одним із основоположних засад (принципів) господарського судочинства відповідно до п. 10 ч. 3 ст. 2 ГПК України.
Поняття "розумного строку" не має чіткого визначення, проте, розумним вважається строк, який необхідний для вирішення справи у відповідності до вимог матеріального та процесуального законів.
При цьому, Європейський Суд з прав людини зазначає, що розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (рішення Європейського Суду з прав людини у справах Савенкова проти України, №4469/07, від 02.05.2013, Папазова та інші проти України, №№32849/05, 20796/06, 14347/07 та 40760/07 від 15.03.2012).
Таким чином, суд, враховуючи обставини справи, застосовує принцип розумного строку тривалості провадження відповідно до зазначеної вище практики Європейського суду з прав людини.          
Західний апеляційний господарський суд, розглянувши доводи апеляційної скарги та дослідивши наявні докази по справі, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного:
Як встановлено місцевим господарським судом та вбачається з матеріалів справи, 29.12.2020 за результатами тендерної закупівлі природного газу на 2021 рік для проведення опалювального сезону (ідентифікатор закупівлі в електронній системі закупівель ПРОЗОРРО UА-2020-11-25-009761-с) відповідно до рішення тендерного комітету Державної установи «Софіївська виправна колонія (№45)» від 18.12.2020 з переможцем торгів ТзОВ "Кастум" укладено Договір №К-10 від 29.12.2020 на загальну суму 1041100,00 грн з ПДВ при очікуваній вартості закупівлі 3200000,00 грн (кошти загального фонду Держбюджету).
Відповідно до п. 4.1 укладеного Договору ТзОВ "Кастум" зобов`язується поставляти Державній установі "Софіївська виправна колонія (№45) ( далі - споживач) природний газ у січні-грудні 2021 року за ціною 3590,00 грн з ПДВ за 1000 кубометрів газу виходячи з помісячного обсягу споживання (відповідно до п. 2.1. договору) та загального обсягу споживання у 2021 році - 290,00 тис. кубометрів газу.
В період з 04.01.2021 по 27.01.2021, після укладення договору на адресу позивача від відповідача надійшло 5 (п`ять) повідомлень про припинення (обмеження) газопостачання в зв`язку відсутністю Державної установи "Софіївська виправна колонія (№45)" в Реєстрі споживачів будь-якого постачальника.
15.01.2021 року ТзОВ "Кастум" через пошту надіслано позивачу дев`ять проектів додаткових угод про збільшення ціни одиниці товару (з 3590,00 грн до 8458,03 грн з ПДВ за 1000 кубометрів) відповідно до приписів п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону "Про публічні закупівлі" з наданням 9 - довідок Харківської торгово-промислової палати за період з 20.12.2020 по 12.01.2021 про рівень коливання ціни газу на європейському хабі ТТF (Нідерланди).
27.01.2021 року, тобто до закінчення першого розрахункового періоду від відповідача надійшло повідомлення №4/2 про припинення (обмеження) газопостачання з 07-00 год. 01.02.2021 в зв`язку з відсутністю позивача в Реєстрі споживачів будь-якого постачальника на лютий 2021 року.
З матеріалів справи вбачається, що відповідачем надсилалися 29.01.2021 року електронні листи, відповідно до яких він повідомляє, що не зобов`язаний поставляти газ у лютому, оскільки не досягнути між сторонами домовленостей щодо ціни на газ. 
01.02.2021 о 06-00 год. представниками Оператора ГРМ позивача примусово відключено від газопостачання, що підтверджується Актом виконаних робіт №2, який підписаний позивачем та оператором ГРМ та скріплений печатками.
04.02.2021 в 12-00 газопостачання Державної установи «Софіївська виправна колонія (№45)» було відновлено, що підтверджується Актом виконаних робіт №1, який підписаний оператором ГРМ та позивачем і скріпелний печатками.
Невключення позивача до Реєстру споживачів стали підставою для відключення 01.02.2021 установи від газопостачання оператором ГРМ, що призвело, на думку позивача, до майнових втрат Державної установи "Софіївська виправна колонія (№45)", зокрема: додаткове залучення персоналу та матеріальних і грошових ресурсів для аварійного переведення котельні для роботи на твердому паливі на загальну суму 5000,00 грн., що підтверджується Актом списання №36, який знаходиться в матеріалах справи; додаткове використанням бюджетних коштів за виконання робіт по припиненню та відновленню газопостачання оператором ГРС на загальну суму 3844,79 грн, що підтверджується платіжними дорученнями №90 від 12 лютого 2021 року на суму 1      791,65 грн та №89 від 12 лютого 2021 року на суму 2 053,14 грн.
Оскільки, газопостачання установи було припинено оператором ГРМ на виконання доручення ТзОВ "Кастум" про невключення позивача до Реєстру споживачів на лютий 2021 року, позивач вважає, що відповідач повинен відшкодувати збитки (майнові втрати) Державній установі "Софіївська виправна колонія (№45)" на загальну суму 8844,79грн.  
Відповідно до п.4 розділу VII Правил постачання природного газу, затверджених Постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2496 визначено, що відшкодування збитків постачальником споживачу, що не є побутовим, здійснюється у разі якщо постачання газу споживачу було припинено Оператором ГРМ/ГТС на виконання неправомірного доручення постачальника про припинення постачання газу споживачу, при цьому постачальник відшкодовує споживачу вартість або об`єм недовідпущеного природного газу, який обчислюється, виходячи з підтвердженого обсягу природного газу на відповідний період з урахуванням періоду безпідставного припинення газопостачання, та вартість робіт з припинення і повторного відновлення подачі газу після його безпідставного припинення.
01.02.2021 за вих. №45/8-433 з метою досудового врегулювання спору, відшкодування збитків та подальшого розірвання Договору №К-10 від 29.12.2020 через неналежне виконання Відповідачем договірних зобов`язань, на адресу ТзОВ "Кастум", позивачем  надіслано лист-претензію, на який Відповідач станом на 15.02.2021, та станом на 05.05.2021 відповіді не надав, в матеріалах справи відсутній.
Розрахунок за поставлений Відповідачем природний газ у січні 2021 року відповідно до наданого акту №РН-0000083 здачі-прийняття від 11.02.2021 проведено 12.02.2021 на загальну суму 230 380,62 грн відповідно до платіжних доручень №93, 94, 95, 96, 97 від 12.02.2021, які знаходяться в матеріалах справи.
Відповідно до п.7.3 Договору №К-10 від 29.12.2020 сторонами погоджено, що у разі неналежного виконання Постачальником зобов`язань за даним Договором щодо обсягів та термінів поставки природного газу, Постачальник сплачує на користь Споживача пеню у розмірі 0,1% від вартості непоставленого (недопоставленого) обсягу природного газу за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується неустойка.
Додатковою угодою №5 від 25.01.2021 сторонами погоджено ціну природного газу 5779,07 грн з ПДВ за 1000 кубометрів, обсяг постачання - 180,150 тис. куб. метрів., обсяг поставленого та спожитого газу за січень 2021 року складає 60,97562 тис. кубометрів, отже вартість недопоставленого газу складає : (180,150 -60,97562)*5779,07 = 688 717,09 грн.
Відтак, позивачем нараховано відповідачу пеню  у розмірі 41 375,61грн. за період з 01.02.2021 року по 01.08.2021 рік за обсяг недопоставленого природного газу (180,150-60,496)=119,654 тис. куб.м. (на суму 691 488,00 грн) за ціною 5779,07 грн з ПДВ відповідно до укладеної Додаткової угоди №5 від 25.01.2021 року, відтак сума боргу від якої обраховувалась пеня становить 691 488,00грн.
На думку позивача протиправними діями Відповідача Державній установі "Софіївська виправна колонія (№45)" заподіяно моральну (немайнову) шкоду у вигляді приниження престижу та ділової репутації виправного закладу, що підтверджується такими фактами: - в зв`язку з тим, що припинення опалення житлових приміщень установи в холодну пору року за весь період її існування відбулось вперше, 01.02.2021 серед засуджених осіб поширилась негативна інформація про нібито умисні дії адміністрації установи по відключенню централізованого опалення, зазначені обставини призвели до погіршення стану оперативної обстановки та правопорядку, інформація про зазначені обставини викладена в рапорті начальника оперативного відділу; порушення гарантованих ст. 115 Кримінально-виконавчого кодексу України прав засуджених осіб на належні житлово-побутові умови, які відповідають вимогам санітарії та гігієни, оскільки в період з 01.02 по 04.02.2021 температурний режим у житлових приміщеннях установи дотримувався на рівні 14-16С при нормі 18-20С, внаслідок чого понад 200 засуджених, в тому числі 60 хворих осіб, які перебували на стаціонарному лікуванні, 65 осіб похилого віку, 125 осіб з інвалідністю 1-2 груп в період з 06-00 год 01.02.2021 по 04.02.2021 включно утримувались в установі без створення належних житлово-побутових умов.
Про зазначені обставини викладено в рапорті заступника начальника у станом з інтендантського та комунально-побутового забезпечення лейтенанта внутрішньої служби Пащенка С.О. від 05.02.2021 - рішенням позачергового засідання комісії з питань техногенної екологічної безпеки і надзвичайних ситуацій Софіївського району (протокол засідання №2 від 02.02.2021) визнано, що у зв`язку з відключенням установи від газопостачання може виникнути надзвичайна ситуація.
Позивач вважає, що з урахуванням характеру та тривалості приниження престижу та ділової репутації установи, пов`язаних з припиненням газопостачання та централізованого опалення приміщень, необхідністю додаткового залучення персоналу для ліквідації наслідків надзвичайної ситуації, в тому числі в позаурочний час, проведення персоналом установи заходів щодо нормалізації оперативної обстановки та стану правопорядку в установі, грошову суму 100  000 грн. обгрунтованим розміром відшкодування спричиненої моральної шкоди, відтак просить стягнути її з відповідача.
Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
Стаття 11 ЦК України встановлює, що підставою виникнення цивільних прав і обов`язків є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.
Відповідно до п.4 розділу VII Правил постачання природного газу, затверджених Постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2496 визначено, що відшкодування збитків постачальником споживачу, що не є побутовим, здійснюється у разі якщо постачання газу споживачу було припинено Оператором ГРМ/ГТС на виконання неправомірного доручення постачальника про припинення постачання газу споживачу, при цьому постачальник відшкодовує споживачу вартість або об`єм недовідпущеного природного газу, який обчислюється, виходячи з підтвердженого обсягу природного газу на відповідний період з урахуванням періоду безпідставного припинення газопостачання, та вартість робіт з припинення і повторного відновлення подачі газу після його безпідставного припинення.
Загальні положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної майнової шкоди передбачені у ст. 1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам юридичної особи, а також шкода, завдана її майну, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. 
          Як у випадку невиконання договору, так і за зобов`язанням, що виникає внаслідок заподіяння шкоди для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків чи відшкодування завданої шкоди, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки; збитків (шкоди); причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками (шкодою); вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. 
          При встановленні такого елементу складу цивільного правопорушення як збитки (шкода), дослідженню підлягає їх склад та розмір.
          Так, відповідно до частини другої ст. 22 ЦК України збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Статтею 225 ГК України передбачено, що до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.
Збитки - це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ сторони, що обмежує його інтереси як учасника певних господарських відносин і проявляється у витратах, зроблених кредитором, втраті або пошкодженні майна, а також у не одержаних кредитором доходах, які б він одержав, якби зобов`язання було виконано боржником.
Доведення факту наявності таких збитків та їх розміру, а також причинно-наслідкового зв`язку між правопорушенням і збитками покладено на позивача.
Причинний зв`язок як обов`язковий елемент відповідальності за заподіяні збитки полягає в тому, що шкода повинна бути об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди, отже, доведенню підлягає факт того, що протиправні дії заподіювача є причиною, а збитки є наслідком такої протиправної поведінки.
В зв`язку з відключенням газопостачання позивача з 01.02.2021 та переходом на резервні засоби централізованого опалення (2 водогрійні котли на твердому паливі) згідно первинних бухгалтерських документів за період 01.02.2020 - 04.02.2021 використано твердого палива ( паливні пілети) на загальну суму 5 000,00 тис. грн., що є збитками (додаткові витрати, які понесла сторона внаслідок порушення зобов`язання), додатковим використанням бюджетних коштів. За виконання робіт по припиненню газопостачання оператором ГРМ - Софіївська дільниця Служби експлуатації систем газопостачання Нікопольського відділення АТ "Дніпропетровська" Позивачем сплачені бюджетні кошти в сумі 1  791,65 грн та 2 053,14 грн за виконання робіт по відновленню газпостачання, всього 3 844,79 грн.
Факт відключення від мереж газопостачання газових приладів позивача та понесення ним додаткових витрат на відновлення газопостачання підтверджується Актом виконаних робіт №2 від 10.02.2021, платіжним дорученням №90 від 12 лютого 2021 на суму 1 791,65 грн, сплачених АТ "Дніпропетровськгаз" за відключення від мереж газопостачання газових приладів 50531200-8, акт від 10.02.2021, платіжним доручення №89 від 12 лютого 2021 на суму 2  053,14 грн за відновлення газопостачання 50531200, акт №1 від 10.02.2021, Актом списання №36 уповноваженою комісією позивача про використання з 01.02.2021 по 03.02.2021 для роботи котельні паливних палетів у кількості 2500 кг на суму 5000 грн, листуванням відповідача про непоставку газу у лютому 2021 року. 
Ці обставини відповідачем-апелянтом не спростовані.
Дії ТОВ "КАСТУМ" щодо порушення господарського зобов`язання за договором поставки природного газу є неправомірними та спричинили суттєве порушення режиму нормального функціонування виправного закладу для утримання засуджених осіб, понесення державною установою майнових втрат, пов`язаних з використанням твердого палива на роботу резервних джерел опалення на суму 5000 грн, оплата відключення та відновлення газопостачання на суму 3 844,79 грн,  а відтак, наявний причинно-наслідковий зв`язок між протиправною поведінкою відповідача та понесеними збитками Позивачем. Умовою відповідальності за правопорушення є вина заподіювача збитків, тобто винною дією є невиконання, відмова від виконання або неналежне виконання зобов`язань.
Відтак, невключення позивача до Реєстру споживачів стали підставою для відключення 01.02.2021 установи від газопостачання оператором ГРМ, що призвело до майнових втрат Державної установи "Софіївська виправна колонія (№45)", зокрема: додаткове залучення персоналу та матеріальних і грошових ресурсів для аварійного переведення котельні для роботи на твердому паливі на загальну суму 5000 грн, що підтверджується Актом списання №36, який знаходиться в матеріалах справи; додаткове використанням бюджетних коштів за виконання робіт по припиненню та відновленню газопостачання оператором ГРС на загальну суму 3844,79 грн, що підтверджується платіжними дорученнями №90 від 12 лютого 2021 року на суму 1791,65грн та №89 від 12 лютого 2021 року на суму 2  053,14грн.
В матеріалах справи знаходяться документи, які свідчать про проведення позивачем ряду заходів, перелічених вище, а відтак підтверджують факт майнових збитків позивача, заданих відповідачем за період з 01.02.2021 року по 04.02.2021 рік.
Таким чином, позивачем доведено причинно-наслідковий зв`язок між неправомірними діями (бездіяльністю) відповідача щодо недопоставки газу за вказаний період (що підтверджується самим позивачем про недопоставку газу у лютому) та завданою відповідачем  позивачу матеріальною шкодою.
Відповідачем-апелянтом не подано доказів на спростування цих обставин.  
Суд першої інстанції правомірно та обґрунтовано критично оцінив додані до відзиву на позовну заяву документи, а саме: виписку "попередні/остаточні відбори ПГ з 01.01.2021 по 31.01.2021" - як доказ на підтвердження подання номінації Споживачу та його реєстрації у реєстрі інформаційно телекомунікаційної платформи оператора ГТС, акт здачі прийняття №рн-0000083 від 11.02.2021, який підписаний повноважним представником ДУ "Софіївська виправна колонія" і містить інформацію про поставку газу з 01.01.2021 по 31.01.2021, акт прийому передачі природного газу № ДГП 0037789 між ДУ "Софіївська виправна колонія" № 45 та АТ "Дніпропетровська", який містить інформацію про покази лічильника станом на 01.02.2021, оскільки ці документи не підтверджують факт поставки газу у лютому 2021. 
При цьому суд першої інстанції врахував, що відповідач на неодноразові звернення позивача повідомив останнього про те, що у зв`язку з відмовою позивача підняти ціну на газ ТОВ "КАСТУМ" не зобов`язано постачати газ у лютому 2021 (електронний лист наявний в матеріалах справи). Доказів поставки газу у лютому 2021 та в наступних місяцях відповідачем не надано. 
Таким чином, колегія суддів апеляційного суду погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що вимога позивача про стягнення збитків у розмірі 8844,79 грн підставна та обгрунтована, а тому підлягає задоволенню.
Відповідно до пункту третього частини першої статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.
Згідно приписів ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися зокрема неустойкою. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання (ч. 1 ст. 549 Цивільного кодексу України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України).
Частиною 6 ст. 231 ГК України передбачено, що штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.
Статтею 549 Цивільного кодексу України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Статтею 253 ЦК України передбачено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
Якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день (ч. 5 ст. 253 ЦК України)
Відповідно до  ч. 6 ст. 232 ГК України передбачено період часу, за який нараховується пеня, і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконано; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається із дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконано, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін.
Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 12.03.2020 у справі № 907/65/18,  від 07.06.2019 у справі №910/23911/16 та від 22.08.2019 у справі №914/508/17.
Відповідно до п.7.3 Договору №К-10 від 29.12.2020 сторонами погоджено, що у разі неналежного виконання Постачальником зобов`язань за даним Договором щодо обсягів та термінів поставки природного газу, Постачальник сплачує на користь Споживача пеню у розмірі 0,1% від вартості непоставленого (недопоставленого) обсягу природного газу за кожен день прострочення , але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується неустойка.
Додатковою угодою №5 від 25.01.2021 сторонами погоджено ціну природного газу 5779,07 грн з ПДВ за 1000 кубометрів, обсяг постачання - 180,150 тис. куб. метрів, обсяг поставленого та спожитого газу за січень 2021 року складає 60,97562 тис. кубометрів.
Позивачем нараховано відповідачу пеню у розмірі 41375,61 грн за період з 01.02.2021 року по 01.08.2021 рік за обсяг недопоставленого природного газу (180,150-60,496)=119,654 тис. куб. м. (на суму 691488 грн) за ціною 5779,07 грн з ПДВ відповідно до укладеної Додаткової угоди №5 від 25.01.2021 року.
З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що при нарахуванні пені в даному випадку підлягає застосуванню строк, передбачений ч. 6 ст. 232 ГК України, тобто нарахування пені за договором здійснюється з моменту настання строку припинення газопостачання (з 01.02.2021 року).  
Доказів належного виконання відповідачем зобов`язань за договором в частині постачання газу суду першої інстанції не було надано.
Колегія суддів апеляційного суду погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що при нарахуванні пені позивачем правильно зазначено період нарахування пені, а тому підлягає стягненню пеня в межах заявлених позовних вимог сумі 41 209,09грн.
Згідно  статті 23 Цивільного кодексу України   особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає:
1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;
2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;
3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;
4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з п. п. 3, 5  постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31.03.1995 №4  під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Цивільним законодавство охороняється ділова репутація осіб.
Згідно зі ст.201 ЦК України особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є: здоров`я, життя; честь, гідність і ділова репутація; ім`я (найменування); авторство; свобода літературної, художньої, наукової і технічної творчості, а також інші блага, які охороняються цивільним законодавством.
Як зазначено у п.4 постанови Верховного Суду України від 27.02.2009 №1 "Про судову практику в справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової  репутації,  оскільки  вони  є  морально-етичними категоріями й  одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об`єктів судового захисту. 
Під діловою репутацією юридичної особи, у тому числі підприємницьких товариств,  фізичних осіб - підприємців, адвокатів, нотаріусів та інших осіб, розуміється оцінка їх  підприємницької, громадської, професійної  чи  іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин. 
На думку позивача протиправними діями Відповідача, Державній установі "Софіївська виправна колонія (№45)" заподіяно моральну(немайнову) шкоду у вигляді приниження престижу та ділової репутації виправного закладу, що підтверджується такими фактами: - в зв`язку з тим, що припинення опалення житлових приміщень установи в холодну пору року за весь період її існування відбулось вперше, 01.02.2021 серед засуджених осіб поширилась негативна інформація про нібито умисні дії адміністрації установи по відключенню централізованого опалення, зазначені обставини призвели до погіршення стану оперативної обстановки та правопорядку, інформація про зазначені обставини викладена в рапорті начальника оперативного відділу; порушення гарантованих ст. 115 Кримінально-виконавчого кодексу України прав засуджених осіб на належні житлово-побутові умови, які відповідають вимогам санітарії та гігієни, оскільки в період з 01.02 по 04.02.2021 температурний режим у житлових приміщеннях установи дотримувався на рівні 14-16С при нормі 18-20С, внаслідок чого понад 200 засуджених, в тому числі 60 хворих осіб, які перебували на стаціонарному лікуванні, 65 осіб похилого віку, 125 осіб з інвалідністю 1-2 груп в період з 06-00 год 01.02.2021 по 04.02.2021 включно утримувались в установі без створення належних житлово-побутових умов.
Згідно із загальними підставами цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Таким чином, для настання цивільно-правової відповідальності відповідача за заподіяння моральної шкоди позивачеві необхідно встановити наявність усієї сукупності зазначених ознак складу цивільного правопорушення, тоді як відсутність хоча б однієї з цих ознак виключає настання відповідальності.
Також під немайновою шкодою, заподіяною юридичній особі, потрібно розуміти втрати немайнового характеру, що настали у зв`язку з приниженням її ділової репутації, посяганням на фірмове найменування, товарний знак, виробничу марку, розголошення комерційної таємниці, також вчинення дій спрямованих на зниження престижу чи підрив довіри до її діяльності.
Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 23.06.2020 у справі №910/10399/18.
Частиною 1 статті      91, статтею  201 Цивільного кодексу України  передбачено, що юридична особа здатна мати такі ж цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність), як і фізична особа, крім тих, які за своєю природою можуть належати лише людині. Особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є: здоров`я, життя, честь, гідність і ділова репутація, а також інші блага, які охороняються цивільним законодавством.
Однак позивачем належними та допустимими доказами не доведено будь-яких обставин стосовно того, що йому як державній установі було дійсно завдано моральну шкоду саме в розмірі 100  000,00 грн, не надано розрахунку заявленої до стягнення суми моральної шкоди та критерію, способу, правових підстав  підходу до її визначення.
Частиною 3  статті 13 Господарського процесуального кодексу України   визначено обов`язок сторін довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Як зазначено вище, згідно із ч.1, п. 2, 4 ч. 2, ч. 3 ст. 23 ЦК України  особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає в душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості.
У п.6.22 постанови Великої Палати Верховного Суду від 14 квітня 2020 року у справі №925/1196/18 зазначено, що порушення особою зобов`язання призводить до приниження її ділової репутації.
У п. 92 постанови Великої Палати Верховного Суду від 01 вересня 2020 року у справі №216/3521/16-ц встановлено, що виходячи з положень статей  16  і  23 ЦК України      та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права, компенсація моральної шкоди повинна відбуватися у будь-якому випадку її спричинення - право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства.
На думку Європейського суду з прав людини, поняття "якість закону" означає, що національне законодавство повинно бути доступним і передбачуваним, тобто визначати достатньо чіткі положення, аби дати адекватну вказівку щодо обставин і умов, за яких державні органи мають право вживати заходів, що вплинуть на конвенційні права(див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справах "C.G. та інші проти Болгарії" ("C. G. and Others v. Bulgaria", заява №1365/07, 24 April 2008, § 39), "Олександр Волков проти України" ("Oleksandr Volkov v. Ukraine", (заява № 21722/11, § 170).
Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що формулювання законів не завжди чіткі. Тому їх тлумачення та застосування залежить від практики. І роль розгляду справ у судах полягає саме у тому, щоб позбутися таких інтерпретаційних сумнівів з урахуванням змін у повсякденній практиці (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справах "Кантоні проти Франції" від 11 листопада 1996 року ("Cantoni v. France", заява № 17862/91, § 31-32), "Вєренцов проти України" від 11 квітня 2013 року ("Vyerentsov v. Ukraine", заява "№ 20372/11, § 65).
Колегія суддів апеляційного суду погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди слід керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності, а тому слід стягнути 10000 грн моральної шкоди.      
Частиною 1  статті 74 ГПК України   встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Відповідно до ст. 77 ГПК України   обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Відповідно до ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 13 ГПК України. Згідно з положеннями цієї статті судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Колегія суддів апеляційного суду погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що позовні вимоги слід задовольнити частково і стягнути з відповідача на користь позивача збитки у розмірі 8 844,79 грн, пеню в сумі 41  209,09 грн, моральну шкоду у розмірі 10  000 грн.
Твердження апелянта про те, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи спростовані вищевикладеним. 
Відповідно до  статті 276 Господарського процесуального кодексу України  суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Доводи заявника апеляційної скарги про неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права не знайшли свого підтвердження, у зв`язку з чим підстав для зміни чи скасування законного та обґрунтованого судового рішення колегія суддів апеляційного господарського суду не вбачає.
На підставі викладеного колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Скаржником не доведено наявності підстав, визначених ст. 277 ГПК України, для скасування рішення та для задоволення апеляційної скарги.
Судовий збір за подання апеляційної скарги, у відповідності до ст. 129 ГПК України, покладається на скаржника.
Керуючись ст.ст. 236, 270, 275, 276, 281, 282 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд,

постановив:
Рішення Господарського суду Львівської області від 28 жовтня 2021 року у справі №914/1007/21 залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.
Матеріали справи №914/1007/21 повернути до Господарського суду Львівської області.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку у відповідності до вимог ст.ст. 286-291 ГПК України.

Головуючий (суддя-доповідач)                                                  Якімець Г.Г.
          
Суддя                                                                                           Гриців В.М.

Суддя                                                                                          Зварич О.В.