УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №935/1996/20 Головуючий у 1-й інст. Василенко Р. О. 
Категорія 82 Доповідач Галацевич О. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2021 року Житомирський апеляційний суд у складі:
головуючого - судді Галацевич О.М.,                
суддів:                  Борисюка Р.М., Григорусь Н.Й., 
розглянувши у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , 
на рішення Коростишівського районного суду Житомирської області ухвалене 23 вересня 2021 року суддею Василенком Р.О. у м. Коростишеві, повний текст рішення складено 23 вересня 2021 року,
у справі №935/1996/20 за позовом  ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Київстар», третя особа - Громадська організація «Проти придурків та ідіотів», про захист прав споживачів,

в с т а н о в и в :

У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовами до Приватного акціонерного товариства «Київстар» (далі - ПрАТ «Київстар», Товариство) (а.с. 1-7, 21-26, 37-42, 53-58), у яких просив: 
- визнати незаконними дії ПрАТ «Київстар» щодо відмови забезпечити можливість оплати та користування телекомунікаційними послугами сплачуючи за послуги на принципі стягнення почасової плати за фактичний час отримання споживачем телекомунікаційних послуг (тривалість часу (секунда, хвилина), обсяг даних (кілобайт, мегабайт), кількість повідомлень, сеансів зв`язку) з абонентського рахунку тел. НОМЕР_1 ОСОБА_1 за його заявою від 24.07.2020, щодо відмови надати інформацію про надходження плати та розшифрування похвилинного та посекундного надання послуг за період з 01.01.2017 по дату надання інформації, за його зверненням від 24.07.2020,  щодо відмови надати роз`яснення, яким чином споживач може користуватися телекомунікаційними послугами сплачуючи за надані послуги за похвилинними, посекундними тарифами, за його зверненням від 24.07.2020, щодо відмови надати інформацію про вартість телекомунікаційних послуг (за одиницю часу (секунда, хвилина), обсягу даних (кілобайт, мегабайт), кількості повідомлень, сеансів зв`язку) за його заявою від 24.07.2020;
- зобов`язати Товариство негайно розглянути його заяви від 24.07.2020;
- стягнути з ПрАТ «Київстар» моральну шкоду в сумі 25000 грн (по кожній позовній заяві); 
- відшкодувати кошти витрачені на подання і розгляд позовної заяви в сумі 1022 грн (по кожній позовній заяві). 
Обґрунтовував вимоги тим, що є користувачем мобільного телефонного зв`язку ПрАТ «Київстар» за абонентським номером  НОМЕР_1 , який офіційно зареєстрований за ним.
30.12.2019 йому надійшло повідомлення про оновлення з 04.02.2020 тарифу  шляхом збільшення вдвічі  мегабайтів, з одночасним підвищенням абонентської плати до 60 грн. 
19.01.2020 він направив оператору лист, в якому повідомив, що вказані зміни  до публічного договору є несправедливими, оскільки всупереч принципу добросовісності їх наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживачу. Сплачуючи повну плату за наданий пакет послуг, до внесення змін до публічного договору, споживач не використовує більшості з пакету наданих послуг. 
Всупереч його волі з 18.02.2020 оператором підключено тарифний план, який передбачає зняття з попередньої оплати 60 грн за незамовлені та не надані послуги. В разі меншої ніж 60 грн попередньої оплати  знімається по 10 грн на добу попередньої оплати меншої за 10 грн оператор не приймає. 
24.07.2020 він направив оператору звернення про негайне забезпечення послуг та в яких також просив надати інформацію про надходження плати та розшифрування похвилинного та посекундного надання послуг за період з 01.01.2017 по дату надання інформації, про вартість телекомунікаційних послуг  (за одиницю часу (секунда, хвилина), обсягу даних (кілобайт, мегабайт), кількості повідомлень, сеансів зв`язку та роз`яснення, яким чином він може користуватись телекомунікаційними послугами сплачуючи за надані послуги за похвилинними, посекундними тарифами.
Однак оператор не поновив надання послуг та відповіді, в порядку ст. 15 Закону України «Про звернення громадян», не надав. 
Вказаними діями відповідач спричинив йому немайнову шкоду, яка полягає у порушенні стосунків з оточуючими людьми, порушенні нормальних життєвих зв`язків, виникненні негативного для нього явища, зокрема, необхідності неодноразового повторного звернення та доказування для вирішення питання протиправної бездіяльності, витрачання особистого часу значних коштів, сили для відновлення свого порушеного права, що негативно відобразилось на його психоемоційному стані. 
Ухвалою Коростишівського районного суду Житомирської області від 17 вересня 2020 року справу № 935/1996/20 за позовом ОСОБА_1 до ПрАТ «Київстар», третя особа - Громадська організація «Проти придурків та ідіотів», про захист прав споживача, справу №935/2011/20 за позовом ОСОБА_1 до ПрАТ «Київстар», третя особа - Громадська організація «Проти придурків та ідіотів», про захист прав споживача, справу № 935/2012/20 за позовом ОСОБА_1 до ПрАТ «Київстар», третя особа - Громадська організація «Проти придурків та ідіотів», про захист прав споживача та справу № 935/2009/20 за позовом ОСОБА_1 до ПрАТ «Київстар», третя особа - Громадська організація «Проти придурків та ідіотів», про захист прав споживача об`єднано в одне провадження. Об`єднаному провадженню присвоєно номер справи 935/1996/20.
Рішенням цього суду від 23 вересня 2021 року відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .
В апеляційній скарзі  ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить скасувати вказане судове рішення, ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги.
На його думку, суд не врахував обставин, наведених у його позовних заявах, не надав належної оцінки його доводам щодо порушення відповідачем Законів України «Про звернення громадян», «Про захист прав споживачів», «Про телекомунікації», не розглянув його вимог, тощо. 
Зокрема, вважає, що суд залишив поза увагою факт ненадання відповідачем доказів виконання обов`язку, визначеного п.4 ч.1 ст.4 Закону України «Про захист прав споживачів» та відповідних заперечень проти його доводів. Також, суд не надав належної оцінки відповіді Товариства від 07.08.2020, яка не відповідає вимогам закону, не містить зазначеної у його зверненні інформації та дійшов помилкового висновку про протилежне. Окрім того, судом не враховано факт незаконного позбавлення його Товариством можливості оплатити та користуватися телекомунікаційними послугами на принципі почасової плати за фактичний час отримання таких послуг. Позбавляючи його такого права, відповідач порушує Закони України «Про телекомунікації» та «Про захист прав споживачів». Товариство не виконало також свого обов`язку надати: роз`яснення, яким чином він може користуватись послугами, сплачуючи за надані послуги за похвилинними та посекундними тарифами; інформацію про надходження плати та розшифрування послуг з 01.07.2017; інформацію про вартість цих послуг. Також послався на обставини, якими обґрунтовував свої позовні вимоги та вказав, що відповідач не надав жодних обґрунтованих заперечень щодо поданих ним доказів про порушення його прав споживача. Окрім того, вказав, що суд не розглянув позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди, витрат на підготовку позовів. 
У відзиві представник відповідача просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, посилаючись на її безпідставність, а рішення суду першої інстанції - без змін. Вказав, що доводи апеляційної скарги є аналогічними доводам позовної заяви, відповіді на відзив та іншим поясненням, яким суд надав належну оцінку, дійшовши правильного висновку про відмову у позові. Також зазначив, що Товариством надано відповідь на відповідне звернення позивача, що підтверджується роздрукуванням електронних доказів - файлу електронного повідомлення та файлу «ІНФОРМАЦІЯ_5", в якому наведена відповідь вих.№6499930280/03/03/02 від 07 серпня 2020 року. Всі розшифрування за номером НОМЕР_2 , щодо надання яких існує технічна можливість у відповідача, доступні позивачу в системі самообслуговування «Мій Київстар» на відповідному веб-сайті або встановленому додатку на кінцевому обладнанні. Те, що позивач користується системою самообслуговування «Мій Київстар» на відповідному веб-сайті і має доступ до всіх доступних і можливих розшифрувань, підтверджено ним у позовній заяві у справі №935/1212/20, яка перебуває на розгляді судді Коростишівського районного суду Житомирської області Василенко Р.О. Крім того, вся інформація про актуальні тарифні плани наявна на офіційному сайті відповідача та в точках продажу. Окрім того, право ПрАТ «Київстар» встановлювати тарифні плани та стягувати плату в межах такого тарифного плану за пакет послуг встановлені неодноразово судами. Вважає, що позивач наполягає на власному помилковому тлумаченні положень Закону України «Про телекомунікації», згідно з яким відповідно до помилкового тлумачення позивача відповідач не має права стягувати плату на умовах тарифного плану за пакет послуг.
У заяві про доводи, міркування щодо питань, які виникли під час судового розгляду (відповідь на відзив) ОСОБА_1 просив відхилити доводи вказані відповідачем у відзиві, а вимоги його апеляційної скарги задовольнити.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Правовідносини між операторами, провайдерами телекомунікацій та абонентами врегульовані нормами цивільного законодавства України та нормами Закону України «Про телекомунікації», Правилами надання та отримання телекомунікаційних послуг, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 11.04.2012 №295 зі змінами та доповненнями (далі - Правила №295), Умовами надання телекомунікаційних послуг ПрАТ «Київстар» (далі - Умови), іншими нормативно-правовими актами у сфері телекомунікацій.
Відповідно до ст.ст. 63, 68 Закону України «Про телекомунікації», телекомунікаційні послуги надаються оператором телекомунікацій споживачам на підставі договору, укладеній у письмовій формі або публічного договору, укладеного у порядку, визначеному в ст.633 ЦК України.
Частиною 1 статті 633 ЦК України встановлено, що публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).
Згідно ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до п.58 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг тарифи на послуги встановлюються операторами, провайдерами самостійно, крім тих, що згідно із Законом України «Про телекомунікації» підлягають державному регулюванню. Оператор, провайдер встановлює та пропонує на вибір споживача тарифи на окремі послуги та/або тарифні плани на визначений ним перелік (пакет) послуг, а також строк їх дії (граничний та/або мінімальний).
Аналогічні положення містяться в п.5 ч.1 ст.38, ст.66 Закону України «Про телекомунікації».
За змістом п.5 Правил №295 оператори, провайдери надають споживачам послуги відповідно до Законів України «Про телекомунікації», «Про захист прав споживачів», цих Правил, інших нормативно-правових актів та нормативних документів у сфері телекомунікацій. Телерадіоорганізації та провайдери програмної послуги провадять діяльність відповідно до Законів України «Про телебачення і радіомовлення», «Про захист прав споживачів», цих Правил, інших нормативно-правових актів та нормативних документів у сфері телебачення і радіомовлення.
Як визначено пп.6, 8, 16 ч.1 ст.32 Закону України «Про телекомунікації» споживачі під час замовлення та/або отримання телекомунікаційних послуг мають право на безоплатне отримання від оператора, провайдера телекомунікацій вичерпної інформації щодо змісту, якості, вартості та порядку надання телекомунікаційних послуг; отримання від оператора, провайдера телекомунікацій наявних відомостей щодо наданих телекомунікаційних послуг; безоплатне отримання від оператора, провайдера телекомунікацій рахунків за надані телекомунікаційні послуги. За особистим зверненням споживача з урахуванням технічної можливості обладнання телекомунікаційної мережі нарахована до оплати сума за надані послуги повинна бути розшифрована тільки за той розрахунковий період, до якого споживач має претензії, із зазначенням номера абонента, якого викликав споживач, виду послуги, часу початку і закінчення кожного сеансу зв`язку, обсягу наданих послуг, суми коштів до сплати за кожний сеанс зв`язку. Телекомунікаційні послуги, які надаються знеособлено (анонімно), розшифровці не підлягають.
За змістом ст. 39 Закону України «Про телекомунікації» передбачено, що оператори телекомунікацій зобов`язані безоплатно надавати споживачам вичерпну інформацію, необхідну для укладення договору, а також щодо телекомунікаційних послуг, які вони надають.
Відповідно до п.4 ч.1 статті 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час укладення, зміни, виконання та припинення договорів щодо отримання (придбання, замовлення тощо) продукції, а також при використанні продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію державною мовою про продукцію, її кількість, якість, асортимент, її виробника (виконавця, продавця) відповідно до Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної».   
Статтею 40 Конституції України гарантує, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.
Право на доступ до інформації є конституційним правом людини, яке гарантоване статтею 34 Конституції України, а саме, право кожного на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань; право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб на свій вибір. Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя. 
Закріплене Конституцією України право на інформацію передбачено Законами України «Про звернення громадян», «Про інформацію», «Про доступ до публічної інформації» та іншими нормативно-правовими актами.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є користувачем мобільного телефонного зв`язку ПрАТ «Київстар» з абонентським номером НОМЕР_1 .
24.07.2020 ОСОБА_1 звернувся до відповідача з заявами, в яких просив:
- забезпечити можливість оплати та користування телекомунікаційними послугами сплачуючи за послуги на принципі стягнення почасової оплати за фактичний час отримання споживачем телекомунікаційних послуг (тривалість часу (секунда, хвилина), обсяг даних (кілобайт, мегабайт), кількість повідомлень, сеансів зв`язку;
- надати інформацію про надходження плати та розшифрування похвилинного та посекундного надання послуг за період з 01.01.2017 по час надання інформації;
- надати роз`яснення, яким чином споживач може користуватись телекомунікаційними послугами сплачуючи за надані послуги за похвилинними, посекундними тарифами;
- надати інформацію про вартість телекомунікаційних послуг (за одиницю часу (секунда, хвилина), обсягу даних (кілобайт, мегабайт), кількості повідомлень, сеансів зв`язку. 
Звертаючись з даними позовами, ОСОБА_1 посилався на те, що ПрАТ «Київстар» в порушення Закону України «Про звернення громадян» не надав відповідь на його заяви від 24.07.2020, порушив його право на вільний вибір об`єму послуг і примушує його придбавати продукцію в непотрібному йому об`ємі, порушує його право на належну якість продукції та обслуговування, порушує його право щодо заборони примушувати споживача придбавати продукцію неналежної якості або непотрібного асортименту та його права щодо рівності сторін договору. 
Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовів ОСОБА_1 про визнання незаконними дій відповідача щодо відмови у наданні роз`яснення за зверненням, відповідної інформації та зобов`язання відповідача вчинити відповідні дії, суд першої інстанції виходив з того, що оплата та умови користування телекомунікаційними послугами, тобто отримання всебічної інформації зокрема про тарифний план знаходиться на сайті відповідача https://kyivstar.ua/ та є загальнодоступною інформацією. Крім того, суд у своєму рішенні послався на те, що кожен абонент компанії має можливість перевіряти нарахування по з`єднанням з абонентського номера у системі самообслуговування «Мій Київстар» на відповідному веб-сайті або встановленому додатку на кінцевому обладнанні. Кожен споживач послуг має право в будь-який момент припинити їх отримання, обрати будь-який інший з доступних тарифний план або ж скористатися послугами будь-якого іншого оператора. 
Відмовляючи у задоволенні вимог про відшкодування моральної шкоди та витрат на подання позову, суд виходив з того, що такі вимоги є похідними від вимог про визнання незаконними дій відповідача та зобов`язання останнього вчинити певні дії, а тому також не підлягають задоволенню.
Вищенаведені висновки суду першої інстанції є правильними, оскільки розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин, застосував норми матеріального права, зокрема положення Закону України «Про телекомунікації», повно та всебічно з`ясував обставини справи, дослідив докази і надав їм належну оцінку. 
Посилання ОСОБА_1 на ненадання відповіді на його заяви від 24 липня 2020 року спростовуються матеріалами справи, з яких вбачається, що 07 серпня 2020 року ПрАТ «Київстар» надало відповідь ОСОБА_1 за №6499930280/03/03/02, у якій повідомило останнього, що телекомунікаційні послуги за абонентським номером НОМЕР_2 надаються у повному об`ємі відповідно до умов обраного тарифного плану «Київстар Онлайн 3G 2018». Також у відповіді зазначено, що вартість послуг визначається діючим тарифним планом. Звернуто увагу на те, що отримати всебічну інформацію стосовно тарифного плану «Київстар Онлайн 3G 2018» можна на веб-сайті ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідно до умов обслуговування абоненти Компанії мають можливість перевіряти нарахування по з`єднанням з абонентського номера у системі самообслуговування «Мій Київстар» на відповідному веб-сайті або встановленому додатку на кінцевому обладнанні. Станом на 06 серпня 2020 року баланс абонентського номеру складав 0,06 грн (а.с. 103, 106, 107). Така відповідь направлена на адресу електронної пошти позивача ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується роздруківкою файлу електронного повідомлення та файлу «ІНФОРМАЦІЯ_3», «ІНФОРМАЦІЯ_4» (а.с. 103, 106, 107). Таким чином, надані відповідачем докази відповідають вимогам закону, що спростовує доводи апеляційної скарги у цій частині, та підтверджує додержання відповідачем вимог Закону України «Про звернення громадян». 
Окрім того, згідно ст. 66 Закону України «Про телекомунікації» тарифи на телекомунікаційні послуги встановлюються операторами, провайдерами телекомунікацій самостійно, за винятком випадків, коли тарифи підлягають державному регулюванню.
Згідно п.п. 4.2.5, 4.2.6 та п.5.3.1 Умов оператор має право змінювати тарифні плани і встановлювати нові тарифні плани; абонент передплаченого зв`язку про зміну умов інформується шляхом розміщення відповідного повідомлення на Інтернет-сайті не пізніше ніж за сім днів до початку застосування відповідних змін.
Відповідно до пп.7 п.39, п.59 Правил оператор, провайдер у разі зміни тарифів, тарифних планів, які він встановлює самостійно, не пізніше ніж за сім календарних днів до їх зміни зобов`язаний:
- оприлюднити змінені тарифи, тарифні плани у засобах масової інформації та/або на своєму веб-сайті (за його наявності);
- повідомити абонентові про зміну тарифів, тарифних планів на послуги, що йому надаються.
Позивач був повідомлений про зміну умов тарифного плану, 30.12.2019 йому надійшло відповідне повідомлення на його номер НОМЕР_2 , про що він зазначає у своїх позовних заявах. 
Тому, колегія суддів вважає, що відповідач, як оператор мобільного зв`язку, в межах своїх повноважень, мав право змінювати тарифні плани послуг мобільного зв`язку, та у відповідності до п.59 Правил №295 і п.п. 5.3, 5.3.1 Умов повідомив абоненту номера НОМЕР_2 про зміни тарифних планів, зокрема, шляхом надіслання на цей телефонний номер інформаційного SMS.
Також відповідачем на його офіційному сайті в мережі Інтернет розміщувалась інформація щодо зміни тарифного плану, на який було переведено абонента номера НОМЕР_2 .
Доводи позивача про порушення відповідачем вимог ст.17 Закону України «Про захист прав споживачів» є необґрунтованими, оскільки він приєднався до запропонованого договору, який відповідає нормам цивільного законодавства і вимогам Закону України «Про телекомунікації», і в даному випадку позивач не може запропонувати свої умови договору, зокрема щодо кількості і об`єму послуг.
Крім того, відсутні підстави для висновку про обмеження ОСОБА_1 у вільному виборі продукції та примушуванні придбавати продукцію непотрібного йому асортименту, оскільки, позивач має право самостійно обрати тарифний план із запропонованих відповідачем, виконавши при цьому необхідні умови, або ж відмовитись від послуг ПрАТ «Київстар» та розірвати договір, скористатись послугами іншого оператора. А тому, посилання ОСОБА_1 на нав`язування йому послуг є безпідставними.
Фактично у своїх позовах, апеляційній скарзі, письмових запереченнях позивач не погоджується з оплатою послуг на умовах тарифного плану за пакет послуг. При цьому, питання оплати телекомунікаційних послуг неодноразово були предметом розгляду у інших справах, зокрема № 280/1064/18, № 280/284/18, №280/1967/18, №935/1305/20. 
Відповідно до умов публічного договору для можливості подальшого використання абонентського номеру ОСОБА_1 слід поповнити рахунок, проте таких дій останній не вчиняє. 
Під час розгляду справи належних доказів про порушення відповідачем умов чинного законодавства та публічного договору позивачем не надано, хоча це є його обов`язком у відповідності до вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК України. 
Враховуючи відсутність у діях відповідача порушення прав позивача, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позову. 
Інші наведені у апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду першої інстанції, не дають підстав вважати, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, такі доводи були предметом дослідження суду із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи. 
Обґрунтовуючи судове рішення, колегія суддів приймає до уваги вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в  рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, №303А, п.2958, згідно з яким Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.  
Рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, підстави для його скасування відсутні. 
Керуючись ст. ст. 259, 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  залишити без задоволення, а рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 23 вересня 2021 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Судді

 Повний текст постанови складений 28 грудня 2021 року.