Справа № 127/5729/21
Провадження № 22-ц/801/2510/2021
Категорія: 70
Головуючий у суді 1-ї інстанції Луценко Л. В.
Доповідач:Береговий  О. Ю.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2021 року	Справа № 127/5729/21	м. Вінниця	

       Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого – Берегового О.Ю. (суддя-доповідач),
суддів: Панасюка О.С., Шемети Т.М.,
учасники справи:
позивач: ОСОБА_1 ,
відповідач: ОСОБА_2 ,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 21 жовтня 2021 року, ухвалене під головуванням судді Луценко Л.В., дата складення повного тексту рішення 21 жовтня 2021 року,

встановив:

Короткий зміст позовних вимог та їх обґрунтування.
В березні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини.
Позовні вимоги мотивовані тим, що сторони мають спільну доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
На даний час, рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 01 вересня 2020 року між сторонами шлюб розірвано.
Після розірвання шлюбу спільна донька сторін залишилась проживати із позивачем.
11 грудня 2020 року позивач зареєструвала шлюб із ОСОБА_4 , у зв`язку із чим змінила прізвище з « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_6 ».
Позивач вказує, що донька у період з вересня 2020 року по лютий 2021 року відвідувала дитячий центр «Чомучки», де вивчала ейдетику, англійську мову, математику з лего, хореографію, у зв`язку із чим ОСОБА_1 понесла додаткові витрати на дитину у сумі 39 398, 00 грн, що викликані розвитком її здібностей.
Крім цього, у вересні та грудні 2020 року, а також січні 2021 року дитина хворіла, у зв`язку із чим позивач змушена була звертися до лікаря для встановлення діагнозу та призначення лікування. Відповідні витрати сягнули 950,00 грн.
У зв`язку із вищевикладеним, враховуючи, що відповідач добровільно не бажає покрити відповідні витрати позивача, остання звернулась до суду із цим позовом, в якому просила стягнути з ОСОБА_2 половину понесених додаткових витрат, а саме у загальній сумі 20174,00 грн. 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції.
Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 21 жовтня 2021 року позовні вимоги задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 документально підтверджені додаткові витрати на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 19 699 грн. 00 коп. 
В іншій частині у задоволенні позову відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 886 грн. 66 коп.
Рішення Вінницького міського суду Вінницької області мотивоване тим, що у матеріалах справи наявні достатні докази «поза розумним сумнівом», які підтверджують здібності спільної дитини сторін до вивчення математики, грамоти, літератури, англійської мови, ейдетики та творчих дисциплін, а тому звернувши увагу на те, що батьки мають рівні права та обов`язки щодо виховання та утримання своєї дитини, беручи до увагу матеріальний стан сторін, небажання відповідача добровільно нести додаткові витрати на підтримку здібностей ОСОБА_3 , що зумовлює необхідність вирішення даного питання у судовому порядку, та виходячи із найкращих інтересів дитини, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги у частині стягнення підтверджених документально додаткових витрат на підтримку особливих здібностей ОСОБА_3 знайшли підтвердження у ході судового розгляду, а тому підлягають частковому задоволенню.
Провадження в суді апеляційної інстанції.
Не погоджуючись з таким рішенням суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права просив рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позовних вимог.
Апеляційна скарга мотивована тим, що на думку заявника позивач не навела особливих обставин, в силу ст. 185 СК України, які б свідчили про необхідність понесення додаткових витрат, які викликані розвитком здібностей дитини. Поряд з цим вказує, що позивачка самостійно прийняла рішення про відвідування дитиною приватного закладу, без врахування думки відповідача та зважаючи на власні можливості.
10 грудня 2021 року від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Щавінського К.С. надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він заперечив аргументи позивача викладені в апеляційній скарзі вказавши, що суд попередньої інстанції вірно встановив обставини справи та правильно застосував норми права до спірних правовідносин, у зв`язку із чим ухвалив законне та обґрунтоване рішення.
Позиція суду апеляційної інстанції.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.
Згідно положень ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи вищенаведені норми, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.
Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та заперечення викладені у відзиві на апеляційну скаргу, законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Рішення суду першої інстанції не відповідає цим вимогам.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 народилась ОСОБА_3 , про що складено відповідний актовий запис №2353 від 01 липня 2016 року відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 01 липня 2016 року. У графі «батько» записано ОСОБА_2 , а у графі «мати» - ОСОБА_7 (а.с.11).
Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 01 вересня 2020 року у цивільній справі №127/12444/20 шлюб між сторонами розірвано, після розірвання шлюбу дружині залишено прізвище « ОСОБА_5 ». Рішення суду набрало законної сили 02 жовтня 2020 року (а.с.12-13).
У подальшому ОСОБА_7 змінила прізвище на « ОСОБА_6 » у зв`язку із реєстрацією шлюбу, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 від 11 грудня 2020 року (а.с.15).
Відповідно до акту ТОВ «ЖЕО» №12206 від 01 червня 2020 року вбачається, що ОСОБА_3 мешкає за адресою: АДРЕСА_1 без реєстрації, однак разом із матір`ю ОСОБА_7 (а.с.14).
Згідно з рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 07 липня 2021 року у цивільній справі №127/27975/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_8 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, позов задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у твердій грошовій сумі розміром 1500,00 грн. щомісячно, починаючи стягнення з моменту подання позовної заяви, а саме з 11 грудня2020 року, і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 139-141).
Відповідно до довідки про оплату вартості перебування ОСОБА_3 у дитячому центрі-садочку «Чомучки», виданої 12 лютого 2021 року ФОП ОСОБА_9 вбачається, що за період з вересня 2020 року по лютий 2021 року вартість навчання склала 39 398, 00 грн (а.с.16).
Згідно з договором №30 про надання тимчасових послуг з організації догляду за дитиною від 18 серпня 2020 року, укладеним між ФОП ОСОБА_9 (виконавець) та позивачем у справі (замовник), між сторонами узгоджено надання послуг з організації тимчасового догляду за дитиною ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_1 , що включає в себе догляд, тобто забезпечення базових потреб дитини, відпочинок, дозвілля, розваги та ігри, які відповідають віку дитини, можливостей творчої діяльності (п.1.1). Час та день надання послуг визначаються за заявою замовника на надання послуг, виключно з урахуванням інтересів та прав дитини (п.1.4). Послуги надаються у приміщенні за адресою: АДРЕСА_2 (п.1.5). Замовник сплачує виконавцю 30 грн за 1 год надання послуг, розрахунок може здійснюватися щоденно, після оформлення заяви на надання послуг (п.4.2) (а.с. 134-136).
Зі змісту товарних чеків від 04 вересня 2020 року, 02 жовтня 2020 року, 02 листопада 2020 року, 02 грудня 2020 року, 04 січня 2021 року, 01 лютого 2021 року вбачається, що ФОП ОСОБА_9 отримала за відвідування ОСОБА_3 дитячого центру-садочку «Чомучки» всього 39 398,00 грн (а.с. 131-132).
Відповідно до пояснювальної записки та характеристики від 20 жовтня 2021 року, які надані ФОП ОСОБА_9 , вбачається, що спільна дитина сторін ОСОБА_3 мала гуманітарний нахил, проявляла схильність до образотворчої діяльності – малювання, ліплення, аплікації, була креативною та творчою. Нею при навчанні здійснено досягнення у сфері психологічних та когнітивних навичок, математики, української та англійської мов, ейдетики, а також розвинуто творчі навички. Зі змісту пояснювальної записки також вбачається, що у вартість послуг входять: перебування та догляд за дитиною, участь дитини у гуртках (математика, грамота, література, англійська мова, ейдетика, творчий розвиток та інші). Калькуляція окремо по кожному виду гуртка не проводиться. (а.с. 125, 133).
Відповідно до листа №6 від 12 березня 2021 року, вбачається, що по факту звернення в сучасну педіатрію «Evidence» ОСОБА_3 , що мало місце 29 вересня 2020 року виставлено діагноз функціональний розлад травлення (а.с.47).
Зі змісту термінової первинної консультації від 20 грудня 2020 року, складеної лікарем сучасної педіатрії «Evidence» ОСОБА_11 , вбачається, що ОСОБА_3 поставлено діагноз ГРВІ, гострий риносинусит, гострий трахеїт (а.с.17-18).
Відповідно до первинної консультації від 08 січня 2021 року, складеної лікарем сучасної педіатрії «Evidence» ОСОБА_12 , вбачається, що ОСОБА_3 поставлено діагноз ГРВІ, гострий риносинусит, противірусний кашель (а.с.19).
Відповідно до довідки ФОП ОСОБА_13 від 02 березня 2021 року №б/н вартість консультації лікаря 29 вересня 2020 склала 300, 00 грн, 20 грудня 2020 року – 400, 00 грн, а 08 січня 2021 року вартість повторної консультації лікаря становила 250, 000 грн (а.с.20).
Разом із тим, відповідно до декларації про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу №0001-ЕР28-ТН00 від 03 грудня 2018 вбачається, що ОСОБА_3 є пацієнтом сімейного лікаря ОСОБА_14 (а.с.68-69).
Відповідачу у справі ОСОБА_2 присвоєно ІІІ групу інвалідності з дитинства довічно, що підтверджується пенсійним посвідченням № НОМЕР_3 від 12 лютого 2015 року (а.с.65).
Відповідно до довідки №49 від 02 квітня 2021 року, ОСОБА_2 працює у ФОП ОСОБА_15 , на посаді контролера якості та його місячний дохід без утримання податків складав у період з жовтня 2020 року по грудень 2020 року 5900 грн, а з лютого по березень 2021 року – 7080, 00 грн (а.с.71).
Згідно з довідкою №107 виданою Хмільницькою РДА / СЗН Хмільницької РДА відділення №2 Калинівського соціального захисту населення вбачається, що ОСОБА_2 знаходиться на обліку в УСЗН Хмільницької РДА №2 Калинівка та за період з жовтня 2020 року по березень 2021 року отримав державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства 3 групи у розмірі 10500 грн (а.с. 70).
Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до ч. 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Згідно частини 2 статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Частинами 1-3 статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Згідно із частиною 1 статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).
Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними у кожному конкретному випадку.
Відповідно до частини 2 статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.
Аналіз наведених норм закону вказує на те, що базові постійні потреби дитини покриваються за рахунок аліментів. Проте, в окремих випадках, за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку або хронічну хворобу, тощо.
Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких обставин підлягає доведенню особою, яка пред`явила такий позов.
Наявність додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.
У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.
Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки медико-соціальної експертної комісії, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо).
Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд – довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування – виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо).
Вказаний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 04 грудня 2019 року в справі № 320/383/19 (провадження № 61-18284св19) та 09 вересня 2019 року в справі № 344/5315/18 (провадження № 61-6722св19).
Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження понесених додаткових витрат на дитину ОСОБА_3 , позивач надала до суду, зокрема, довідку про оплату вартості перебування дитини ОСОБА_3 в дитячому центрі-садочку «Чомучки», та виписки з консультації лікарем у сучасній педіатрії «Evidence».
Оцінюючи надані докази, зокрема щодо консультації лікарем у сучасній педіатрії «Evidence», колегія суддів погоджується з висновком суду попередньої інстанції про те, що витрати на несистематичну потребу в обстеженні та лікуванні симптомів сезонних захворювань не відносяться до тих особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з батьків на утримання дитини. Вказані витрати зумовлені звичайними (поточними) потребами дітей, які покриваються за рахунок щомісячного розміру аліментів, які надаються на харчування, лікування, одяг, придбання речей, необхідних для розвитку й виховання дитини, реалізації її здібностей, та аналогічної суми коштів за рахунок позивача, а тому не можуть бути стягнуті з відповідача у якості додаткових витрат. Крім цього, позивачем не доведено потреби в отриманні платних прийомів та консультацій лікарів з огляду на те, що ОСОБА_3 є пацієнтом сімейного лікаря ОСОБА_14 .
При цьому, вирішуючи питання щодо доцільності стягнення з відповідача на користь позивача додаткових витрат за відвідування дитиною сторін приватного дитячого центру-садочка «Чомучки», суд попередньої інстанції прийшов до помилкового висновку, з огляду на наступне.
Так, в матеріалах справи наявний договір про надання тимчасових послуг з організації догляду за дитиною / дозвілля / розваг № 30 від 18 серпня 2020 року, який укладений між ФОП ОСОБА_9 (виконавець) та позивачем у справі (замовник), предметом якого є надання послуг з організації виконавцем тимчасового догляду за дитиною ОСОБА_3 , що включає в себе догляд, тобто забезпечення базових потреб дитини, відпочинок у разі потреби дитини, дозвілля, розваг та ігор, які відповідають віку та розвитку дитини, можливості творчої діяльності (п. 1.1. Договору).
Водночас пунктом 2.1. договору, що послуги, визначені п. 1.1. вказаного договору мають забезпечувати: базові потреби дитини, в тому числі фізіологічні; відпочинок у разі потреби дитини; дозвілля, розваги та ігри, які відповідають віку та розвитку дитини; можливості творчої/мистецької діяльності.
З аналізу вказаного договору колегія суддів констатує, що навчання дитини сторін визначене забезпеченням базових потреб останньої, а не особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо), які зумовили б необхідність платного навчання дитини при наявності можливості проходження навчання у державних навчальних закладах освіти.
Суд апеляційної інстанції зауважує, що навчання дитини у приватному закладі освіти, зокрема дитячому центрі-садочку «Чомучки», в тому числі і за умови відсутності особливих обставин, не відноситься до тих особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з батьків на утримання дитини. Отже, такі витрати не є додатковими витратами, які викликані особливими обставинами, у розумінні статті 185 СК України.
Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що виховання дітей передбачає спільне забезпечення батьками їх інтересів та розвитку, одночасно батьки між собою повинні обумовлювати та узгоджувати не обов`язкові та відворотні витрати, а також обговорювати та погоджувати додаткові витрати, які не викликані особливими обставинами і можуть в майбутньому призвести до виникнення спору. В іншому випадку такий тягар витрат може залишитися понесеним за тим з батьків, хто самостійно прийняв таке рішення і не довів, що ці витрати викликані особливими обставинами та можуть бути відшкодовані згідно із законом іншим з батьків.
Натомість, позивач не довела існування особливих обставин, які зумовили б необхідність відвідування дитиною ОСОБА_3 приватного дитячого центру-садочку «Чомучки», не навела мотивів вибору такого навчання, що, зокрема, залежить від матеріальних можливостей та бажання батьків, а також погодження такого вибору з батьком дитини, у зв`язку із чим суд попередньої інстанції прийшов до помилкового висновку про задоволення вказаного позову.
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Згідно зі статтею 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.
Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.
Порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо, зокрема, справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.
Оскільки при вирішенні справи суд допустився порушень норм матеріального та процесуального права, тому рішення суду підлягає скасуванню.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з підстав, встановлених статтею 376 ЦПК України, з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.
Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 21 жовтня 2021 року скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Головуючий                                                        О.Ю. Береговий

Судді:                                                                О.С. Панасюк

                                                                               Т.М. Шемета