ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2022 року	Львів	Справа № 500/5189/21 пров. № А/857/21352/21	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого судді:                                        Глушка І.В.,
суддів:                                                             Довгої О.І., Запотічного І.І., 

розглянувши у порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 – адвоката Кметика Ярослава Степановича на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2021 року, ухвалене суддею Мандзій О.П. у м. Тернополі у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження у справі №500/5189/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Байковецької сільської ради про визнання незаконним та скасування рішення, -

                                                       ВСТАНОВИВ:

17 серпня 2021 року позивачі – ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 звернулись до суду із позовом до відповідача – Байковецької сільської ради, у якому просили визнати незаконним та скасувати рішення Байковецької сільської ради №8/12/3 від 19.07.2021  про призупинення з 01.09.2021 діяльності Стегниківської філії комунального закладу навчально-виховного комплексу "Лозівська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів дошкільний навчальний заклад Байковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області". 
В обґрунтування протиправності оскаржуваного рішення позивачі покликаються на порушення відповідачем при його прийнятті статей 19, 53, 140 Конституції України, ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні, статей 14, 66 Закону України «Про освіту», ст. 11 Закону України «Про загальну середню освіту». Зазначає, що оскаржуване рішення має безпосередній вплив на таке важливе конституційне право як право на освіту, що є безумовною підставою для врахування думки територіальної громади при прийнятті таких рішень.
Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2021 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.
Рішення мотивоване тим, що прийняттю рішення передувало проведення громадських слухань щодо обговорення проекту «Про призупинення діяльності навчальних закладів Байковецької сільської ради».
Відмовляючи у задоволенні позову, суд врахував, що виходячи з прийнятих відповідачем рішень, які стосуються оптимізації закладів освіти, такі зміни вчинені не лише як спосіб заощадження коштів за рахунок скорочення кількості закладів освіти, а й з метою покращення якості освіти у громаді.
Водночас судом вказано не безпідставність доводів представника позивачів про неодноразові звернення проти закриття школи як такі, що жодним чином не вказують на протиправність оскаржуваного рішення від 19.07.2021 №8/12/3 "Про оптимізацію (призупинення діяльності) Стегниківської філії комунального закладу навчально-виховного комплексу "Лозівська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів дошкільний навчальний заклад Байковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області", а також не вказують на порушення прав позивачів, оскільки громадські обговорення проекту рішення відбулись, а отже відповідачем забезпечено право жителів громади на висловлення думки та зауважень з приводу майбутньої реформи навчальних закладів.
Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, представник позивачів оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення ухвалене з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав, викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити.
Переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та відзиву на неї, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити з наступних підстав.
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 53 Конституції України кожен має право на освіту. Повна загальна середня освіта є обов`язковою. Держава забезпечує доступність і безоплатність дошкільної, повної загальної середньої, професійно-технічної, вищої освіти в державних і комунальних навчальних закладах; розвиток дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійно-технічної, вищої і післядипломної освіти, різних форм навчання; надання державних стипендій та пільг учням і студентам.
Згідно з частиною 1 статті 143 Конституції України територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування, зокрема, утворюють, реорганізовують та ліквідовують комунальні підприємства, організації і установи, а також здійснюють контроль за їх діяльністю; вирішують інші питання місцевого значення, віднесені законом до їхньої компетенції.
Як зазначено Конституційним Судом України у рішенні від 01 квітня 2010 року (справа №1-6/2010) органи місцевого самоврядування при вирішенні питань місцевого значення, віднесених Конституцією України та законами України до їхньої компетенції, є суб`єктами владних повноважень, які виконують владні управлінські функції, зокрема нормотворчу, координаційну, дозвільну, реєстраційну, розпорядчу.
Систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування визначено Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 № 280/97-ВР, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, (далі Закон № 280/97-ВР).
Відповідно до положень статті 32 Закону № 280/97-ВР до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать: управління закладами освіти, охорони здоров`я, культури, фізкультури і спорту, оздоровчими закладами, які належать територіальним громадам або передані їм, молодіжними підлітковими закладами за місцем проживання, організація їх матеріально-технічного та фінансового забезпечення; забезпечення здобуття повної загальної середньої, професійно-технічної освіти у державних і комунальних загальноосвітніх, професійно-технічних навчальних закладах, вищої освіти у комунальних вищих навчальних закладах, створення необхідних умов для виховання дітей, молоді, розвитку їх здібностей, трудового навчання, професійної орієнтації, продуктивної праці учнів, сприяння діяльності дошкільних та позашкільних навчально-виховних закладів, дитячих, молодіжних та науково-просвітницьких організацій; організація обліку дітей дошкільного та шкільного віку.
Згідно з частиною 1 статті 17 Закону № 280/97-ВР відносини органів місцевого самоврядування з підприємствами, установами та організаціями, що перебувають у комунальній власності відповідних територіальних громад, будуються на засадах їх підпорядкованості, підзвітності та підконтрольності органам місцевого самоврядування.
Відповідно до частини 2 статті 5 Закону України «Про освіту» від 05.09.2017                       №2145-VIII, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, (далі - Закон № 2145-VIII) державну політику у сфері освіти визначає Верховна Рада України, а реалізують Кабінет Міністрів України, центральний орган виконавчої влади у сфері освіти і науки, інші центральні органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування.
Відповідно до статті 22 Закону № 2145-VIII юридична особа має статус закладу освіти, якщо основним видом її діяльності є освітня діяльність. Права та обов`язки закладу освіти, передбачені цим Законом та іншими законами України, має також фізична особа - підприємець або структурний підрозділ юридичної особи приватного чи публічного права, основним видом діяльності якого є освітня діяльність. Фізична особа - підприємець або структурний підрозділ юридичної особи приватного чи публічного права, освітня діяльність якого перестає бути основним видом його діяльності, втрачає права і обов`язки, у тому числі права на пільги, передбачені законодавством для закладу освіти. Заклад освіти залежно від засновника може діяти як державний, комунальний, приватний чи корпоративний. Статус, організаційно-правова форма, тип закладу освіти визначаються засновником і зазначаються в установчих документах закладу освіти. Заклади освіти всіх форм власності мають рівні права і обов`язки у провадженні освітньої діяльності відповідно до законодавства. Заклади освіти діють на підставі власних установчих документів, що затверджуються їх засновниками відповідно до законодавства.
Згідно з статтею 24 Закону № 2145-VIII система управління закладами освіти визначається законом та установчими документами. Установчі документи закладу освіти повинні передбачати розмежування компетенції засновника (засновників), інших органів управління закладу освіти та його структурних підрозділів відповідно до законодавства.
Частиною 3 статті 66 Закону № 2145-VIII встановлено, що сільські, селищні ради: відповідають за реалізацію державної політики у сфері освіти та забезпечення якості освіти на відповідній території, забезпечення доступності дошкільної та початкової освіти; мають право засновувати заклади освіти, реорганізовувати і ліквідовувати їх, забезпечують їх діяльність та розвиток; оприлюднюють офіційну звітність про всі отримані та використані кошти, а також перелік і вартість товарів, робіт, послуг, спрямованих на потреби кожного із заснованих ними закладів освіти, та інші видатки у сфері освіти; здійснюють інші повноваження у сфері освіти, передбачені законом.
Згідно з частиною 3 статті 37 Закону України «Про загальну середню освіту» від 13.05.199 №651-XIV органи місцевого самоврядування у галузі загальної середньої освіти в межах їх компетенції: забезпечують реалізацію державної політики у сфері загальної середньої освіти на відповідній території; виконують функції засновника закладів загальної середньої освіти на відповідній території; створюють умови для здобуття громадянами повної загальної середньої освіти; створюють умови для розвитку закладів освіти усіх форм власності.
Статтею 25 Закону № 2145-VIII встановлено, що права і обов`язки засновника щодо управління закладом освіти визначаються цим Законом та іншими законами України, установчими документами закладу освіти. Засновник закладу освіти або уповноважена ним особа, зокрема: приймає рішення про створення, реорганізацію, ліквідацію, зміну типу закладу освіти.
Засновник закладу освіти зобов`язаний: забезпечити утримання та розвиток матеріально-технічної бази заснованого ним закладу освіти на рівні, достатньому для виконання вимог стандартів освіти та ліцензійних умов; у разі реорганізації чи ліквідації закладу освіти забезпечити здобувачам освіти можливість продовжити навчання на відповідному рівні освіти; забезпечити відповідно до законодавства створення в закладі освіти безперешкодного середовища для учасників освітнього процесу, зокрема для осіб з особливими освітніми потребами.
Відповідно до частини 1 статті 11 Закону №651-XIV рішення про створення, реорганізацію, ліквідацію чи перепрофілювання (зміну типу) закладу загальної середньої освіти незалежно від підпорядкування, типу і форми власності приймає його засновник (засновники).
Заклади загальної середньої освіти створюються з урахуванням соціально-економічної та демографічної ситуації, а також відповідно до культурно-освітніх, соціально-економічних, національних і мовних потреб територіальної громади та/або суспільства.
Таким чином, до повноважень органу місцевого самоврядування як засновника навчального закладу законодавцем віднесено управління навчальним закладом, забезпечення діяльності та розвитку такого, створення умов для здобуття громадянами повної загальної середньої освіти, забезпечення якості освіти на відповідній території, забезпечення доступності дошкільної та початкової освіти з урахуванням соціально-економічної та демографічної ситуації, а також відповідно до культурно-освітніх, соціально-економічних, національних і мовних потреб територіальної громади та/або суспільств, заснування закладів освіти, їх реорганізація і ліквідація, у разі реорганізації чи ліквідації закладу освіти забезпечення здобувачам освіти можливість продовжити навчання на відповідному рівні освіти.
Так судом першої інстанції достовірно встановлено та підтверджується матеріалами справи, що рішенням Байковецької сільської ради від 14.05.2021 №63 затверджено план оптимізації мережі закладів загальної середньої освіти Байковецької сільської ради (а.с.10).
Пунктом 3 плану оптимізації мережі закладів освіти Байковецької сільської ради на 2021 рік визначено призупинення діяльності, зокрема, Стегниківської філії комунального закладу навчально-виховного комплексу "Лозівська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів дошкільний навчальний заклад Байковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області" (а.с.11).
У відповідності до протоколу громадських слухань щодо обговорення проекту рішення сесії сільської ради "Про призупинення діяльності навчальних закладів Байковецької сільської ради" від 17.06.2021 про підтримання проекту рішення проголосували: за 0, проти 73, утрималися 17 (а.с.14-25).
Байковецькою сільською радою 19.07.2021 прийнято рішення №8/12/3 "Про оптимізацію (призупинення діяльності) Стегниківської філії комунального закладу навчально-виховного комплексу "Лозівська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів дошкільний навчальний заклад Байковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області", яким призупинено з 01.09.2021 діяльність Стегниківської філії комунального закладу навчально-виховного комплексу "Лозівська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів дошкільний навчальний заклад Байковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області" (а.с.9).
Позивачі, вважаючи рішення Байковецької сільської ради №8/12/3 від 19.07.2021 протиправним, звернулись до суду з вимогами про його скасування.
Надаючи юридичну оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»  рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.
За ч.2 цієї статті рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос.
Як вбачається з матеріалів справи, План оптимізації мережі закладів загальної середньої освіти Байковецької сільської ради затверджений рішенням виконавчого комітету Байковецької сільської ради №63 від  14.05.2021.
Матеріали справи також містять докази, що прийняттю оскаржуваного рішення передувало проведення громадських слухань щодо обговорення проекту рішення сесії сільської ради «Про призупинення діяльності навчальних закладів Байковецької сільської ради», що підтверджується протоколом громадських слухань від 17 червня 2021 року.
Пояснюючи правомірність оскаржуваного рішення, відповідач у відзиві зауважив, що під час обговорення питання щодо призупинення діяльності Стегниківської філії комунального закладу навчально-виховного комплексу «Лозівська загальноосвітня школа            І-ІІІ ступенів – дошкільний навчальний заклад» Байковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області та обговорення відповідного проекту рішення наголошено на малокомплектності філії, недостатній кількості учнів, високій вартості утримання одного учня, високій вартості утримання будівель і споруд, забезпеченні їх технічного, протипожежного, санітарно-гігієнічного стану згідно з вимогами законодавства, наявності школи, яка поряд – Лозівська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів – дошкільний навчальний заклад, відстань 5,5 км (підвозом учні забезпечені). Проведення громадських слухань, на думку відповідача, є достатнім для прийняття такого виду рішень, оскільки сам факт ускладнення доступу дітей до навчальних закладів з огляду на їх територіальну віддаленість не може вказувати на порушення прав дитини на освіту, зокрема з врахуванням критерію її доступності, факту відмови відповідачем у праві на освіту дітям позивачів судом не встановлено, право на освіту дітей позивачів реалізовано в іншому закладі освіти на території Байковецької територіальної громади. Тобто доводи відповідача зводяться до того, що оскаржуване рішення жодним чином не порушує інтереси ні батьків, ні дітей, які навчаються в навчальному закладі, ні працівників (педагогів та молодшого обслуговуючого персоналу).
Однак, колегія суддів з зазначеними доводами відповідача не погоджується з огляду на наступне.
Згідно з ч. 1 ст. 6 Закону України «Про освіту» одним із основних принципів освіти в Україні є доступність для кожного громадянина усіх форм і типів освітніх послуг, що надаються державою.
Частиною 1 статті 13 згаданого закону визначено, що для забезпечення територіальної доступності повної загальної середньої освіти органи місцевого самоврядування створюють і утримують мережу закладів освіти та їхніх філій. Кожна особа має право здобувати початкову та базову середню освіту в закладі освіти (його філії), що найбільш доступний та наближений до місця проживання особи. Право особи здобувати початкову та базову середню освіту у державному або комунальному закладі освіти (його філії), за яким закріплена територія обслуговування, на якій проживає ця особа, гарантується, що не обмежує право особи обрати інший заклад освіти.
Відповідно до ч. 1 ст. 29 Закону України «Про загальну середню освіту» батьки або особи, які їх замінюють, мають право вибирати навчальні заклади та форми навчання для неповнолітніх дітей; приймати рішення щодо участі дитини в інноваційній діяльності загальноосвітнього навчального закладу; обирати і бути обраними до органів громадського самоврядування загальноосвітніх навчальних закладів; звертатися до відповідних органів управління освітою з питань навчання і виховання дітей; захищати законні інтереси дітей.
Вищевказаною статтею визначено, що батьки або особи, які їх замінюють, мають право звертатися до відповідних органів управління освітою з питань навчання і виховання дітей.
Постановою Кабінету Міністрів України від 03 листопада 2010 року №996 визначено Порядок проведення консультацій з громадськістю з питань формування та реалізації державної політики, згідно якого консультації з громадськістю проводяться з питань, що стосуються суспільно-економічного розвитку держави, реалізації та захисту прав і свобод громадян, задоволення їх політичних, економічних, соціальних, культурних та інших інтересів. Результати проведення консультацій з громадськістю враховуються органом виконавчої влади під час прийняття остаточного рішення або в подальшій його роботі.
Пунктом 5 Постанови Кабінету Міністрів України № 996 рекомендовано органам місцевого самоврядування під час проведення консультацій з громадськістю та утворення громадських рад при органах місцевого самоврядування керуватися затвердженими цією постановою Порядком і Типовим положенням.
З матеріалів справи вбачається, що прийняттю оскаржуваного рішення передувало обговорення можливості його прийняття, однак з огляду на результати голосування учасників громадських слухань (90 учасників, з них за підтримку проекту голосували  «за» - 0; «проти» - 73,  «утримались - 17) урахування інтересів батьків та дітей не було метою його проведення.
Також з матеріалів справи слідує, що на кінець навчального року у Стегниківській філії навчається 15 учнів у 3-х класах, кількість поданих заяв у перший клас на навчальний 2021/2022 рік  - 8, освітній процес забезпечують 10 працівників школи: 5 педагогічних працівників, 5 працівників молодшого обслуговуючого персоналу. Відповідно питання щодо діяльності вказаного навчального закладу стосується, як жителів територіальної громади, так і працівників даного навчального закладу, для яких відбулись зміни істотних умов праці.
Відповідно питання щодо доцільності функціонування навчального закладу є питанням, що становить суспільний інтерес, про що свідчать численні звернення батьків учнів даного навчального закладу з метою врегулювання спірного питання.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що призупинення діяльності навчального закладу без урахування думки громадськості з цього приводу свідчить про те, що спірне рішення не відповідає критеріям, визначеним ч. 2 ст. 2 КАС України, згідно з якими рішення суб`єкта владних повноважень має бути прийнято на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано,   обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), добросовісно і розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.
Відповідно до п. 3 Порядку проведення консультацій з громадськістю з питань формування та реалізації державної політики, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 996 від 03 листопада 2010 року (далі - Порядок № 996), консультації з громадськістю проводяться з питань, що стосуються суспільно-економічного розвитку держави, реалізації та захисту прав і свобод громадян, задоволення їх політичних, економічних, соціальних, культурних та інших інтересів.
При цьому, згідно п. 12 цього Порядку в обов`язковому порядку проводяться консультації з громадськістю у формі публічного громадського обговорення та/або електронних консультацій з громадськістю щодо проектів нормативно-правових актів, які: стосуються конституційних прав, свобод та обов`язків громадян; стосуються життєвих інтересів громадян, у тому числі впливають на стан навколишнього природного середовища; передбачають провадження регуляторної діяльності у певній сфері; визначають стратегічні цілі, пріоритети і завдання у відповідній сфері державного управління (у тому числі проекти державних і регіональних програм економічного, соціального і культурного розвитку, рішення стосовно їх виконання); стосуються інтересів територіальних громад, здійснення повноважень місцевого самоврядування, делегованих органам виконавчої влади відповідними радами; визначають порядок надання адміністративних послуг тощо.
Зі змісту наведеної правової норми вбачається, що консультації з громадськістю проводяться в обов`язковому порядку, зокрема, з приводу розроблення та реалізації програм економічного, соціального і культурного розвитку.
Отже, оскаржуване рішення впливає на таке важливе конституційне право позивачів (їх дітей), як право на освіту, що є безумовною підставою для врахування думки територіальної громади при прийнятті таких рішень.
Аналогічний правовий висновок висловлено в постановах Верховного Суду від 14 серпня 2018 року у справі №359/6814/17 та від 06 лютого 2019 року у справі                                       № 720/1536/16-а, від 13 травня 2020 року у справі №324/1296/16-а.
Як зазначено у ст. 3 Конвенції «Про права дитини», схваленої резолюцією 44 сесії Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1989 року № 44/25, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Наведені обставини залишились поза увагою суду першої інстанції, що призвело до ухвалення незаконного рішення, що має наслідком його скасування.
Аналізуючи наведені правові норми та обставини справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання незаконним та скасування рішення №8/12/3 від 19.07.2021 Байковецької сільської ради про призупинення з 01.09.2021 діяльності Стегниківської філії комунального закладу навчально-виховного комплексу "Лозівська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів дошкільний навчальний заклад Байковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області" є підставними та обґрунтованими, а тому такі підлягають задоволенню.
Натомість відповідачем всупереч вимогам ч. 2 ст. 77 КАС України не доведено правомірності прийняття оскаржуваного рішення.
Відповідно до частини першої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Суд першої інстанції не виконав вказані вимоги процесуального закону, оскільки до спірних правовідносин не вірно застосував норми матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного рішення, яке підлягає скасуванню.
Згідно з ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Питання розподілу судових витрат регламентоване статтею 139 КАС України, частина 6 якої вказує, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративну справу на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, відповідно змінює розподіл судових витрат.
За правилами ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, зокрема, враховує чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору (п.1, п.2 ч.9 ст.139 КАС України).
Відповідно до ст.322 КАС України в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначається про новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення та про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Оскільки документально підтвердженими судовими витратами кожного із скаржників є сплачений судовий збір, розмір якого є обгрунтованим та пропорційним до предмета спору у сумі 2270,00 грн (908,00 грн + 1362,00 грн), суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що такі підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.
Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційну скаргу розглянуто судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) в строки, встановлені статтею 309 КАС України.
Керуючись статтями 139, 242, 308, 309, 311, 315, 317, 321, 322, 328, 329, 331  Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

                                                    ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 – адвоката Кметика Ярослава Степановича задовольнити, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2021 року у справі № 500/5189/21 – скасувати.
Позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати рішення Байковецької сільської ради №8/12/3 від 19.07.2021 «Про оптимізацію (призупинення діяльності) Стегниківської філії комунального закладу навчально-виховного комплексу «Лозівська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів - дошкільний навчальний заклад Байковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області».
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Байковецької сільської ради (ЄДРПОУ 04394846) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати у розмірі 2270,00 (дві тисячі двісті сімдесят) грн сплаченого судового збору, на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати у розмірі 2270,00 (дві тисячі двісті сімдесят) грн сплаченого судового збору,  на користь ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3 ) судові витрати у розмірі 2270,00 (дві тисячі двісті сімдесят) грн сплаченого судового збору, на користь ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_4 ) судові витрати у розмірі 2270,00 (дві тисячі двісті сімдесят) грн сплаченого судового збору.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції. 

Головуючий суддя	 	І. В. Глушко 	
судді	 	О. І. Довга 	
 	 	І. І. Запотічний