Постанова
Іменем України
20 грудня 2021 року
м. Київ
справа № 221/4236/21
провадження № 51-4349 км 21
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                                                            ОСОБА_1 ,
суддів                                                                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання                            ОСОБА_4 ,
прокурора                                                                ОСОБА_5 ,
представника АТ «Укрзалізниця»
(у режимі відеоконференції)                                ОСОБА_6 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу представника Акціонерного товариства «Укрзалізниця» (далі – АТ «Укрзалізниця») в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» АТ «Укрзалізниця» – адвоката ОСОБА_6 на ухвалу Донецького апеляційного суду від 01 вересня 2021 року про відмову у відкритті апеляційного провадження за її апеляційною скаргою на ухвалу слідчого судді Волноваського районного суду Донецької області від 16 серпня 2021 року.
Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Ухвалою слідчого судді Волноваського районного суду Донецької області від 16 серпня 2021 року повернуто АТ «Укрзалізниця» в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» клопотання про скасування арешту майна, накладеного за ухвалою слідчого судді цього ж суду від 16 липня 2021 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12021052630000437.
Не погоджуючись з указаним рішенням, адвокат  ОСОБА_6 в інтересах АТ «Укрзалізниця» в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» оскаржила його до апеляційного суду.
Донецький апеляційний суд ухвалою від 01 вересня 2021 року відмовив у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою представника зазначеного товариства – адвоката ОСОБА_6 на підставі ч. 4 ст. 399 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК України), оскільки скаргу подано на ухвалу слідчого судді, що не підлягає апеляційному оскарженню. 
Вимоги та узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу
У касаційній скарзі адвокат  ОСОБА_6 , посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати ухвалу апеляційного суду та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. 
На обґрунтування своїх доводів вказує, що звернулася до апеляційного суду, оскільки постановлення ухвали про повернення клопотання про зняття арешту не передбачено КПК України. Вважає, що ухвала суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті апеляційного провадження суперечить вимогам кримінального процесуального закону, адже апеляційний суд повинен був керуватися загальними положеннями КПК України та врахувати висновки Верховного Суду.
Позиції учасників судового провадження
Адвокат   ОСОБА_6 у судовому засіданні підтримала касаційну скаргу і просила її задовольнити.
Прокурор  ОСОБА_5  в судовому засіданні вважала касаційну скаргу адвоката обґрунтованою.
Мотиви Суду
Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи, наведені в касаційній скарзі, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів дійшла таких висновків.
Відповідно до ст. 438 КПК України підставою для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є, зокрема, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Статтею 412 КПК України передбачено, що істотними є такі порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Згідно зі ст. 370 та ч. 2 ст. 418 КПК України ухвала суду апеляційної інстанції повинна бути законною, обґрунтованою і вмотивованою. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Частиною 1 ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Згідно з вимогами ч. 3 ст. 392 КПК України в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді лише у випадках, визначених цим Кодексом.
Отже, зазначена норма передбачає можливість оскарження тих рішень слідчого судді, постановлення яких передбачено відповідними нормами кримінального процесуального закону.
Положеннями частин 1, 2 ст. 309 КПК України визначений перелік ухвал слідчого судді, постановлених під час досудового розслідування, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку.
Частиною 3 вказаної норми процесуального закону передбачено, що скарги на інші ухвали слідчого судді (не визначені в частинах 1 та 2 ст. 309 КПК України) оскарженню не підлягають, і заперечення проти них можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.
Встановлення законодавцем такого обмеження права на апеляційне оскарження рішень слідчих суддів має на меті забезпечення належного здійснення правосуддя через розумне регулювання кількості справ, що надходять до судів апеляційної інстанції, та створення умов для ефективного використання обмежених ресурсів судової влади.
Відповідно до ч. 4 ст. 399 КПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження лише, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, або судове рішення оскаржене виключно з підстав, з яких воно не може бути оскарженим згідно з положеннями ст. 394 цього Кодексу.
Як убачається з матеріалів провадження, представник потерпілого АТ «Укрзалізниця» в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» – адвокат ОСОБА_6 звернулася до слідчого судді Волноваського районного суду Донецької області з клопотанням про скасування арешту майна, який накладено слідчим суддею цього ж суду ухвалою від 16 липня 2021 року в кримінальному провадженні № 12021052630000437. 
Разом з тим слідчий суддя Волноваського районного суду Донецької області ухвалою від 16 серпня 2021 року повернув вказане клопотання про скасування арешту майна, накладеного за ухвалою слідчого судді цього ж суду від 16 липня 2021 року, особі, яка його подала, у зв`язку з тим, що клопотання про зняття арешту подано без додержання вимог статей 171–174 КПК України. 
Не погоджуючись із ухвалою слідчого судді від 16 серпня 2021 року, адвокат ОСОБА_6 звернулася з апеляційною скаргою на вказане судове рішення. 
Апеляційний суд на підставі положень ч. 4 ст. 399 КПК України відмовив у відкритті апеляційного провадження за цією апеляційною скаргою. Таке рішення суд мотивував тим, що оскаржена ухвала слідчого судді не підлягає апеляційному оскарженню відповідно до ст. 309 цього Кодексу.
Як вбачається зі змісту постанови об`єднаної палати Верховного Суду від 31 травня 2021 року у справі № 646/3986/19 (провадження № 51-3335 кмо 20), серед усіх рішень слідчого судді, можливість ухвалення яких прямо не передбачена КПК України в межах відповідних регламентованих цим Кодексом процедур, слід виокремити дві групи рішень:
– ухвалені поза межами процедури, передбаченої КПК України (з питань, процедура вирішення яких слідчим суддею не передбачена КПК України);
– ухвалені в межах передбаченої КПК України процедури із застосуванням положень ч. 6 ст. 9 КПК України та загальних засад кримінального провадження, визначених ч. 1 ст. 7 цього Кодексу.
Водночас положеннями ст. 174 КПК України регламентовано процедуру скасування арешту майна. Постановлення ухвали слідчого судді про повернення клопотання про скасування арешту майна нормами КПК України не передбачено. Отже, цей закон не містить ані дозволу, ані заборони щодо оскарження такої ухвали в апеляційному порядку.
За приписами ч. 6 ст. 9 КПК України, у випадках коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені у ч. 1 ст. 7 вказаного Кодексу.
Таким чином, постановляючи ухвалу про повернення клопотання про скасування арешту майна, слідчий суддя діяв у межах механізму, передбаченого ч. 6 ст. 9 КПК України, та не виходив за межі своїх процесуальних повноважень, передбачених нормами цього Кодексу. 
Посилання адвоката ОСОБА_6 на висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року (справа № 243/6674/17-к, провадження № 13-16 cво 18), як на підставу для апеляційного оскарження ухвали слідчого судді є безпідставним, оскільки цей висновок стосується оскарження ухвал слідчих суддів, повноваження постановляти які жодною нормою КПК України не передбачене.
Також об`єднана палата Верховного Суду у вищевказаній постанові від 31 травня 2021 року у справі № 646/3986/19 (провадження № 51-3335 кмо 20) зазначила таке: «Перевірці в апеляційній інстанції підлягають лише ухвали слідчого судді, які пов`язані з можливістю істотного обмеження прав, свобод та інтересів особи або мають вирішальне значення для руху досудового розслідування чи кримінального провадження в цілому.
У зв`язку з цим обмеження права на апеляційне оскарження є виправданим і воно може бути пов`язане, зокрема, із забороною оскарження рішень слідчого судді, які не призводять ні до встановлення обмежень конституційних прав особи, ні до неможливості оскарження вже встановлених правообмежень та які не перешкоджатимуть здійсненню ефективного досудового розслідування чи кримінального провадження в цілому.
Саме такий підхід відповідатиме основному завданню (призначенню) судово-контрольного провадження, яке знайшло своє нормативне закріплення в КПК України, – «здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні» (п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України)».
Як убачається з матеріалів провадження, постановлена слідчим суддею ухвала від 16 серпня 2021 року про повернення клопотання про скасування арешту майна не перешкоджає представнику АТ «Укрзалізниця» в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» після усунення зазначених у ній недоліків повторно звернутися до слідчого судді. Також це судове рішення не перешкоджає звернутися до слідчого судді з аналогічним клопотанням і представнику АТ «Укрзалізниця».
Водночас адвокат ОСОБА_6 не навела переконливих доводів та не надала будь-яких доказів, які можуть свідчити про обмеження конституційних прав або ж про неможливість оскарження вже встановлених правообмежень, що у свою чергу слугувало б підставою для апеляційного оскарження такого судового рішення з огляду на приписи п. 17 ч. 1 ст. 7 та ч. 1 ст. 24 КПК України. При цьому не зазначено таких доводів адвокатом безпосередньо і в суді касаційної інстанції.
Таким чином, оскільки постановлення слідчим суддею ухвали про повернення клопотання адвоката ОСОБА_6 про скасування арешту майна у зв`язку з тим, що вказане клопотання подано нею без додержання вимог статей 171–174 КПК України, на переконання колегії суддів, у цьому конкретному випадку не призводить до обмеження конституційних прав особи та неможливості оскарження вже встановлених правообмежень, то зазначене рішення слідчого судді під час досудового розслідування оскарженню в апеляційному порядку не підлягає. 
Враховуючи наведене, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що доводи касаційної скарги адвоката ОСОБА_6 про істотне порушення вимог кримінального процесуального закону у зв`язку з відмовою суддею апеляційного суду у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою на зазначене рішення слідчого судді є неспроможними, а тому її касаційну скаргу слід залишити без задоволення.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК України, Суд
ухвалив:
Ухвалу Донецького апеляційного суду від 01 вересня 2021 року про відмову у відкритті апеляційного провадження залишити без зміни, а касаційну скаргу адвоката ОСОБА_6 – без задоволення.
Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1                              ОСОБА_2                                      ОСОБА_3