П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №  822/667/14 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Гнап Д.Д.   
Суддя-доповідач -  Матохнюк Д.Б.   
28 грудня 2021 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Матохнюка Д.Б. 
суддів:  Шидловського В.Б.  Боровицького О. А. , 
розглянувши  в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 08 вересня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Хмельницькій області про стягнення заборгованості, 
В С Т А Н О В И В :
у лютому 2014 року ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Територіального управління Державної судової адміністрації України у Хмельницькій області (ТУ ДСА у Хмельницькій області) про стягнення на користь позивача заборгованість по заробітній платі за період з 1 січня 2006 року по 30 січня 2009 року в сумі 49 208 грн та 58 327 грн компенсації за несвоєчасну виплату заробітної плати з лютого 2006 року по час розгляду справи судом, а всього 107 535 грн.
Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 24 березня 2014 року позов задоволено частково. 
Зобов`язано ТУ ДСА України перерахувати та виплатити ОСОБА_1 надбавку за вислугу років із урахуванням премій за період з 1 лютого по 31 грудня 2007 року та з 22 травня по 31 грудня 2008 року і компенсацію за несвоєчасну її виплату.
Постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 27 травня 2014 року рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог скасовано та прийнято нове про відмову в задоволенні позову.
Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 2 липня 2014 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення судів попередніх інстанцій.
Проте, постановою Верховного Суду України від 13 січня 2015 року ухвалу Вищого адміністративного суду України від 02 липня 2014 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду касаційної інстанції.
Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 09 липня 2015 року рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 24 березня 2014 року та постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 27 травня 2014 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.
Так, постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 09 червня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 13 вересня 2016 року, позов задоволено частково.
Зобов`язано ТУ ДСА в Хмельницькій області перерахувати та виплатити ОСОБА_1 надбавку за вислугу років із врахуванням премій за період з 01 січня 2007 року по 31 грудня 2007 року та за період з 22 травня 2008 року по 30 січня 2009 року та з врахуванням надбавки до посадового окладу в розмірі 10% за роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці за період з 01 січня 2006 року по 30 січня 2009 року, та компенсацію за несвоєчасну її виплату з бюджетної програми 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів», у порядку встановленому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання    судових рішень» та постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників» від 3 серпня 2011 року №845, з врахуванням виплачених сум.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Постановою Верховного Суду від 12.12.2019 скасовано постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 09.06.2016 та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 13.09.2016 в частині відмови у задоволенні позовних вимог, а справу у цій частині направлено до суду першої інстанції на новий розгляд.
За результатами нового розгляду, 08 вересня 2021 року Хмельницький окружний адміністративний суд прийняв рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
Не погоджуючись із прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вищевказане рішення та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.
Заслухавши, суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги наявними в матеріалах справи письмовими доказами, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу  необхідно залишити без задоволення, з наступних підстав. 
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 з 05 січня 1993 року по  30 січня 2009 року працював суддею Хмельницького міського (міськрайонного) суду Хмельницької області. 
12 грудня 2001 року рішенням кваліфікаційної комісії суддів місцевих та апеляційного судів Хмельницької області позивачу присвоєно другий кваліфікаційний клас судді.
Відповідно до довідки про нараховану та виплачену заробітну плату та розрахункових листів за період з 2006 по 2009 позивачу виплачувалося:
-оклад з січня по травень 2006 року у сумі 2656,00 грн, у червні 2006 року у сумі 265,60, у липні 2006 року у сумі 379,43 грн, з серпня 2006 по червень 2007 року у сумі 2656,00 грн, у липні 2007 року у сумі 2414,55 грн, з вересня 2007 року по листопад 2007 року у сумі 2656,00 грн, у грудні 2007 року у сумі 1138,29 грн, у січні 2008 року у сумі 68,99 грн та 2656,00 грн, з лютого 2008 року травень 2008 року у сумі 2656,00 грн, у липні 2008 року у сумі 692,87 грн, з серпня 2008 року по листопад 2008 року 2656,00 грн, у грудні 2008 року у сумі 1501,22 грн та 2194,09 грн, у січні 2009 року у сумі 1726,40 грн;
- доплата за кваліфікаційний клас судді з січня по травень 2006 року у сумі 350,00 грн, у червні 2006 року у сумі 35,00 грн,  у липні 2006 року у сумі 379,43 грн, з серпня 2006 по червень 2007 року у сумі 350,00 грн, у липні 2007 року у сумі 318,18 грн, з вересня 2007 року по листопад 2007 року у сумі 350,00 грн, у грудні 2007 року у сумі 150,00 грн, у січні 2008 року у сумі 9,09 грн та 350,00 грн, з лютого 2008 року травень 2008 року у сумі 350,00 грн, у липні 2008 року у сумі 91,30 грн, з серпня 2008 року по листопад 2008 року 350,00 грн, у грудні 2008 року у сумі 197,83 грн та 289,13 грн, у січні 2009 року у сумі 227,50 грн;
- вислуга судді з січня по травень 2006 року у сумі 751,50 грн, у червні 2006 року у сумі 75,15 грн,  у липні 2006 року у сумі 107,36 грн, з серпня 2006 по квітень 2007 року у сумі 751,50 грн, у травні 2007 року у сумі 815 грн, у червні 2007 року у сумі 901,80 грн, у липні  2007 року у сумі 819,82 грн, з вересня 2007 року по листопад 2007 року у сумі 901,80 грн, у грудні 2007 року у сумі 386,49 грн, у січні 2008 року у сумі 23,42 грн та 901,80 грн, з лютого 2008 року травень 2008 року у сумі 901,80 грн, у липні 2008 року у сумі 235,25 грн, з серпня 2008 року по вересень 2008 року у сумі 901,80 грн, з жовтня 2008 року по листопад 2008 року у сумі  1127,25 грн, у грудні 2008 року у сумі 509,72 грн та 931,21 грн, у січні 2009 року у сумі 586,17 грн;
- премія у грудні 2006 року у сумі 2656,00 грн, з лютого по квітень 2007 року у сумі 375,75 грн, у травні 2007 року у сумі 382,12 грн, у червні 2007 року у сумі 390,78 грн, у липні 2007 року у сумі 355,26 грн, у вересні 2007 року у сумі 1500,00 грн та 390,78 грн, у жовтні 2007 року у сумі 390,78 грн, у листопаді 2007 року у сумі 390,78 грн, у грудні 2007 року у сумі 2656,00 грн та 452,19 грн, у січні 2008 року у сумі 27,41 грн та 586,17 грн, з лютого по травень 2008 року у сумі 586,17 грн, у липні 2008 року у сумі 509, 71 грн, з серпні 2008 року у сумі 1953,90 грн, у вересні 2008 року у сумі 2329,65 грн та 4659,30 грн, у жовтні 2008 року у сумі 112,73 грн та 2930,85 грн, у листопаді 2008 року у сумі 2930,85 грн та 4884,75 грн, у грудні 2008 року у сумі 1104,39 грн та 6914,80 грн.
Також згідно довідки про нараховану та виплачену заробітну плату ОСОБА_1 за період з січня 2006 року по січень 2009 року виплачувалися доплата за виконання особливо-важливої роботи з вересня 2008 року по грудень 2008 року - 25 %. На суми виплат у спірному періоді нараховувалася також індексація залежно від зміни індексу інфляції.
При цьому, постановою Красилівського районного суду Хмельницької області від 9 листопада 2011 року, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 09 лютого 2012 року та ухвалою Вищого адміністративного суду України від  27 травня 2015 року, (в частині позовних вимог щодо виплати надбавки до посадового окладу в розмірі 10% у зв`язку з роботою, що передбачає доступ до державної таємниці) визнано протиправною бездіяльність Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області, яка полягала у невидачі з 01 червня 2005 року наказу про встановлення судді ОСОБА_1 надбавки до посадового окладу в розмірі 10% у зв`язку з роботою, що передбачає доступ до державної таємниці. 
Зобов`язано ТУ ДСА України в Хмельницькій області донарахувати з 01 червня 2005 року по січень 2009 року включно до заробітної плати та щомісячного грошового утримання і виплатити надбавку за роботу з матеріалами, що мають відомості, які становлять державну таємницю по формі 3 у розмірі 10% від посадового окладу за період роботи ОСОБА_1 суддею Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області.
Також, постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 09 червня 2016 року, яка в частині задоволення позовних вимог набрала законної сили, зобов`язано ТУ ДСА України в Хмельницькій області перерахувати та виплатити ОСОБА_1 надбавку за вислугу років із врахуванням премій за період з 01 січня 2007 року по 31 грудня 2007 року та за період з 22 травня 2008 року по 30 січня 2009 року та з врахуванням надбавки до посадового окладу в розмірі 10% за роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці за період з 1 січня 2006 року по 30 січня 2009 року, та компенсацію за несвоєчасну її виплату з бюджетної програми 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів», у порядку встановленому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання    судових рішень» та постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників» від 3 серпня 2011 року №845, з врахуванням виплачених сум.
На виконання постанови Хмельницького окружного адміністративного суду від 09 червня 2016 року в адміністративній справі №822/667/14 позивач отримав 31 жовтня 2016 року розрахунок від 25 жовтня 2016 року №875/16вх, в якому сума до виплати становить 7626,57 грн.
Проте, на думку позивача, відповідачем неправильно нараховано надбавку за вислугу років, у зв`язку із чим також неправильно нараховано і компенсацію за несвоєчасну її виплату, що слугувало підставою для звернення до суду з заявою у порядку ст. 382 КАС України.
Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 05 лютого 2020 року задоволено заяву ОСОБА_1 та визнано протиправними дії відповідача і зобов`язано відповідача виконати постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 09 червня 2016 року у справі №822/667/14 в частині, яка набрала законної сили.
Так, на виконання вказаної ухвали відповідач надіслав на адресу позивача новий розрахунок від 05 лютого 2020 року №113/20, в якому сума до виплати становить 9928,32 грн. 
Проте, постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду скасовано ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 05 лютого 2020 року та відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 в порядку ст. 383 КАС України.
За таких обставин, позивач повторно звернувся до суду із заявою про визнання протиправними дій ТУ ДСА України в Хмельницькій області щодо невиконання у повному обсязі постанови Хмельницького окружного адміністративного суду від 09 червня 2016 року у справі №822/667/14 в частині, яка набрала законної сили та зобов`язання ТУ ДСА України в Хмельницькій області виконати у повному обсязі постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 09 червня 2016 року у справі №822/667/14 в частині, яка набрала законної сили та встановлення судового контролю.
Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 11 березня 2020 року, частково зміненою в мотивувальній частині постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 15 травня 2020 року, в задоволенні заяви ОСОБА_1 було відмовлено. 
Так, у постанові суд апеляційної інстанції вказав, що судове рішення від 09 червня 2016 року в частині, яка набрала законної сили, виконане.   ОСОБА_1 перерахована надбавка за вислугу років із врахуванням премій за період з 01 січня 2007 року по 31 грудня 2007 року та за період з 22 травня 2008 року по 30 січня 2009 року та з врахуванням надбавки до посадового окладу в розмірі 10% за роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці за період з 01 січня 2006 року по 30 січня 2009 року та компенсація за несвоєчасну її виплату з бюджетної програми 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів», у порядку встановленому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання    судових рішень» та постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників» від 3 серпня 2011 року №845 на загальну суму 9928,32 грн. 
При цьому, апеляційний суд зазначив, що виконання рішення суду в частині виплати зазначених коштів не залежить від ТУ ДСА в Хмельницькій області та виконується шляхом безспірного списання суми коштів Державною казначейською службою України за заявою позивача та відповідними документами для виплати нарахованих сум. 
Не погодившись з правомірністю дій відповідача щодо нарахування та виплати у вказаний період суддівської винагороди в обмеженому розмірі, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач діяв в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Колегія суддів погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Згідно зі ст. 126 Конституції України, незалежність і недоторканність судді гарантуються Конституцією і законами України.
Так, ст. 130 Конституції України врегульовано, що держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя.
Відповідно до ч.ч. 1, 4  ст. 44 Закону України «Про статус суддів» від 1512.1992  №2862-ХІІ (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), заробітна плата суддів складається з посадового окладу, премій, доплат за кваліфікаційні класи, надбавок за вислугу років та інших надбавок.
Суддям виплачується щомісячна надбавка за вислугу років у розмірах: при стажі роботи понад 3 роки - 10 відсотків, понад 5 років - 15, понад 10 років - 20, понад 15 років - 25, понад 20 років - 30, понад 25 років - 40 відсотків від загальної суми щомісячного заробітку з урахуванням доплати за кваліфікаційні класи.
Статтею 113 Закону України від 20.12.2005 №3235-IV «Про Державний бюджет України на 2006 рік» (Закон №3235-IV) визначено, що у 2006 році суддям виплачується щомісячна надбавка за вислугу років у розмірах, передбачених ч. 4 ст. 44 Закону №2862-ХІІ, від посадового окладу з урахуванням доплати за кваліфікаційні класи.
При цьому, неконституційним Закон №3235-IV в частині виплати суддям щомісячної надбавки за вислугу років не визнавався, а тому у 2006 році щомісячна надбавка за вислугу років суддям мала виплачуватися у відсотках від посадового окладу з урахуванням доплати за кваліфікаційні класи.
З 01 січня 2007 року вказана вище надбавка мала нараховуватися відповідно до ч. 4 ст. 44 Закону №2862-ХІІ.
Законом України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» обмеження або інші правила щодо нарахування надбавки за вислугу років суддям не встановлено.
Проте, пп. "б" пп. 2 п. 61 розділу ІІ Закону України від 28 грудня 2007 року №107-VI "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" (Закон №107-VI) були внесені відповідні зміни до Закону №2862-ХІІ, зокрема, в абзаці другому частини четвертої слова "загальної суми щомісячного заробітку" замінено словами "посадового окладу".
Рішенням від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 (Рішення № 10-рп/2008) Конституційний Суд України визнав неконституційними низку положень Закону №107-VI, у тому числі й пункту 61 розділу II Закону №107-VI щодо внесення зазначених вище змін.
Тобто, з 01 січня до 22 травня 2008 року (дати винесення Рішення №10-рп/2008) надбавка за вислугу років суддям мала виплачуватися у відсотках тільки від посадового окладу з урахуванням доплати за кваліфікаційні класи.
При цьому, постановою Кабінету Міністрів України від 16 січня 2008 року № 19 "Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 3 вересня 2005 року № 865" (яка набрала чинності з 01 березня 2008 року) останню доповнено пунктом 2-2, яким передбачено, що суддям щомісяця виплачується надбавка за вислугу років у відсотках від посадового окладу з урахуванням надбавки за кваліфікаційний клас в таких розмірах: при стажі роботи понад три роки - 10 відсотків, понад п`ять років - 15, понад 10 років - 20, понад 15 років - 25, понад 20 років - 30, понад 25 років - 40 відсотків.
Таким чином, після 22 травня 2008 року - дати винесення Конституційним Судом України Рішення №10-рп/2008 - Закон № 2862-ХІІ і Постанова №865 по-різному врегульовували питання виплати суддям надбавки за вислугу років.
Виходячи із визначених в ч. 4 ст. 9 КАС України загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами слід зазначити, що при визначенні бази обчислення суддям набавки за вислугу років після 22 травня 2008 року - дати винесення Конституційним Судом України Рішення №10-рп/2008 - слід застосовувати положення Закону №2862-ХІІ, який має вищу юридичну силу, а не підзаконний нормативний акт - Постанову № 865.
Враховуючи викладене вище, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що з 01 січня 2006 року по 31 грудня 2006 року та з 01 січня до 22 травня 2008 року (з дати набрання чинності Законом №107-VI до винесення Конституційним Судом України Рішення № 10-рп/2008) надбавка за вислугу років суддям мала виплачуватися у відсотках від посадового окладу з урахуванням доплати за кваліфікаційний клас, а з 01 січня по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року по 30 січня 2009 року - у відсотках від загальної суми щомісячного заробітку з урахуванням доплати за кваліфікаційний клас.
Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у постановах від 17 червня 2014 року (справа №21-91а14),  від 13 січня 2015 року (справа №21-582а14).
Так, рішеннями суддів у даній справі підтверджено право позивача щодо виплати надбавки до посадового окладу в розмірі 10% у зв`язку з роботою, що передбачає доступ до державної таємниці за період з 01 січня 2006 року по 30 січня 2009 року та на компенсацію за несвоєчасну її виплату з бюджетної програми 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів», у порядку встановленому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання    судових рішень» та постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників» від 3 серпня 2011 року №845.
Постановою Кабінету Міністрів України "Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів" від 3 вересня 2005 р. №865 (Постанова №865) затверджено схеми посадових окладів керівників та суддів Конституційного  Суду  України,  Верховного  Суду  України,  вищих спеціалізованих судів,  Апеляційного суду України,  апеляційних та місцевих судів згідно з додатками 1-6, а також розміри надбавок до посадових окладів суддів за кваліфікаційні класи згідно з додатком 7.
Відповідно до Постанови №865, що діяла станом до 01.04.2006 року, надано право головам судів здійснювати преміювання посадових осіб, зазначених у пункті 1 цієї постанови, в межах економії фонду оплати праці.
Вказані питання також врегульовані постановою Кабінету Міністрів України № 2288 від 13.12.1999 «Про впорядкування умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, місцевого самоврядування та їх виконавчих органів, органів прокуратури, судів та інших органів», відповідно до підпункту 2, пункту 2 якої, було надано право керівникам органів в межах установленого фонду оплати праці здійснювати преміювання працівників відповідно до їх особистого вкладу в загальні результати роботи в межах фонду преміювання, утвореного у розмірі тримісячного фонду оплати праці та економії фонду оплати праці.
Тобто, лише керівники органів, з врахування фонду преміювання та економії фонду оплати праці могли визначати розмір премії та здійснювати преміювання.
Згідно пункту 2 вказаної постанови, що діяла в редакції з 01.04.2006 року та регулювала дані спірні правовідносини, преміювання посадових осіб, зазначених у пункті 1 цієї постанови, крім суддів Конституційного Суду України, Верховного Суду України, вищих спеціалізованих судів, здійснюється згідно з рішенням президії або органу суддівського самоврядування відповідного суду за результатами роботи, а також до державних і професійних свят, ювілейних дат у межах коштів, передбачених для преміювання в кошторисі відповідного суду та економії коштів на оплату праці.  
Згідно п. 2-1 постанови №865 посадовим особам, зазначеним у п. 1 цієї постанови установлюються надбавка за виконання особливо важливої роботи у розмірі до 50 відсотків посадового окладу з урахуванням надбавки за кваліфікаційний клас у місцевих судах згідно з рішенням зборів суддів, в апеляційних, вищих спеціалізованих судах ьа у Верховному Суді України – рішенням президії цих суддів, в Конституційному Суді України – рішенням, прийнятим на засіданні цього Суду.
Тобто, підставою для виплати щомісячної премії та надбавки є розпорядчий документ (наказ, розпорядження, рішення президії або органу суддівського самоврядування відповідного суду), що встановлює суму, відсоткову ставку премії, надбавки, відповідно до якого відповідач здійснює відповідне нарахування та виплату таких сум.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується письмовими доказами, які містяться в матеріалах справи, преміювання позивача у період з січня 2006 року по лютий 2009 року здійснювалося на підставі рішень Ради суддів Хмельницької області та наказів начальника ТУ ДСА України в Хмельницькій області та всі суми встановлених премій, визначені розпорядчими документами, були виплачені позивачу в повному обсязі.
Крім того, під час попередніх розглядів справи судами були зроблені запити до Хмельницького міськрайонного суду та ТУ ДСА України в Хмельницькій області щодо надання інформації про те, чи видавалися накази, розпорядження або інші розпорядчі документи, а також чи приймалися рішення зборами суддів щодо преміювання та установлення надбавки за виконання особливо важливої роботи судді Хмельницького міськрайонного суду ОСОБА_1 в період з 2006 року по 2009 рік включно.
Згідно наданих відповідей на запити суду вбачається, що рішення зборами суддів щодо преміювання та установлення надбавки за виконання особливо важливої роботи судді Хмельницького міськрайонного суду ОСОБА_1 в період з 2006 року по 2009 рік включно не приймалися.
Також, із наданих до матеріалів справи документів встановлено, що премії та надбавка за виконання особливо важливої роботи  здійснювалися при наявності відповідного фінансування. У 2006 році фонд оплати праці не дозволяв преміювати суддів місцевих загальних судів області, тому премії суддям у цей період не виплачувалися. У лютому-листопаді 2007 року здійснювалося преміювання суддів місцевих судів області в розмірі 10 %, у грудні 2007 року 27 %. При збільшенні кількості фінансування виплачувалася премія суддям: з січня по травень 2008 року - 15 %, з червня по вересень 2008 року - 50 %, з жовтня по листопад - 60 %, грудень - 171,36 %. З вересня по грудень 2008 року суддям, у тому числі і ОСОБА_1 , виплачувалася надбавка за виконання особливо важливої роботи в розмірі 25 % за рахунок економії фонду оплати праці. При визначенні розміру премій враховувались наявність фінансування, економія фонду оплати праці, в тому числі і за рахунок наявних вакансій. Виплата премій та інших надбавок суддям територіальним управлінням проводилася на підставі рішень ради суддів області.
Тобто, у спірний період преміювання  та виплата надбавки за виконання особливо важливої роботи позивачу здійснювалася з урахуванням штатної чисельності суддів та фонду економії оплати праці.
За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості із заробітної плати, яка виникла через ненарахування та невиплату премії та надбавки за виконання особливо важливої роботи  у період з 1 січня 2006 року по 30 січня 2009 року.
Стосовно позовної вимоги про стягнення незаконного утримання відповідачем із заробітної плати позивача 1056,84  грн за грудень 2008 року, про що зазначив Верховний суд у постанові від 12 грудня 2019 року, то колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
Дана позовна вимога позивачем взагалі не заявлялася. Вперше зазначена вимога, відповідно до письмових матеріалів справи, була висвітлена лише в касаційній скарзі. Будь-яких інших письмових заяв про збільшення позовних вимог на суму 1056,84 грн. та ухвал про їх прийняття матеріали справи не містять.
При цьому, на виконання вимог КРУ за результатами перевірки, відповідачем було здійснено перерахунок заробітної плати позивача у грудні 2008 року, а саме утримано 1056,84 грн. У тому ж місяці позивачу було виплачено премію у розмірі 6914, 80 грн.
Так, судом першої інстанції встановлено, що розмір премії суддів Хмельницької області, в тому числі ОСОБА_1 , у грудні місяці складав 145,17 %, що у перерахунку на грошові кошти, які підлягали виплаті позивачу складає 5857,96 грн. Виплачена сума 6914, 80 грн, яка зазначена у розрахунковому листі як премія, включала в себе 5857,96 грн (145.17%) премії та 1056.84 грн утриманих коштів.
Тобто, фактично утримання було умовним і ніяким чином не вплинуло на майнові права позивача, що підтверджується розрахунковим листом ОСОБА_1 за грудень 2008 року.
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що відповідач діяв в межах повноважень та у спосіб, що передбаченні Конституцією та законами України, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог.  
При цьому, у апеляційній скарзі позивачем не зазначено жодної норми матеріального або процесуального права, яку порушив суд першої інстанції під час розгляду даної справи та обставини або доказу, якому суд першої інстанції не дослідив чи не надав належної оцінки.
Враховуючи вище викладене колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги спростовуються  встановленими у справі обставинами.
Колегія суддів звертає увагу, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду –без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. 
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення дотримано норми матеріального і процесуального права, а тому відсутні підстави для задоволення вимог апеляційної скарги.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 313, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а  рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 08 вересня 2021 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.
          
Головуючий	 	 	Матохнюк Д.Б.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Шидловський В.Б.    Боровицький О. А.