Справа № 450/3296/20

Провадження № 22-з/811/1/22 
                        Головуючий у 1 інстанції: 
Провадження № 22-з/811/15/22         Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І. 

ДОДАТКОВА ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2022 року м.Львів

Справа № 450/3296/20
  Провадження № 22з/811/1/22

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Приколоти Т.І.,
суддів : Мікуш Ю.Р., Савуляка Р.В.
секретар Іванова О.О. 

розглянув клопотання представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про ухвалення додаткової постанови у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області, ухвалене у м.Пустомити 25 травня 2021 року у складі судді Кукси Д.А., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу, -

в с т а н о в и в:

         29 вересня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з цим позовом.
               Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 25 травня 2021 року позов задоволено.
               Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 заборгованість за борговою розпискою від 9 квітня 2020 року в розмірі 2 600 доларів США та 3% річних в розмірі 838, 99 грн. за період з 10 травня 2020 року по 25 вересня 2020 року.
               Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 заборгованість за борговою розпискою від 9 травня 2020 в розмірі 5 000 доларів США та 3 % річних в розмірі 417, 80 грн. за період з 11 серпня 2020 року по 25 серпня 2020 року.
               Вирішено питання стягнення судових витрат.

           Постановою Львівського апеляційного суду Львівської області від 20 січня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишено без задоволення. Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 25 травня 2021 року залишено без змін. 

       Після розгляду справи апеляційним судом представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подала клопотання про приєднання доказів судових витрат та ухвалення додаткової постанови про розподіл судових витрат, понесених ОСОБА_1 у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції. Про це вона подала заяву до судових дебатів. Просить стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 судові витрати у розмірі 7 000 грн. 
       Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 
        Датою ухвалення рішення, прийнятого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
      Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів прийшла до висновку, що заява підлягає до задоволення, виходячи з таких підстав.
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку, така заява залишається без розгляду.
Згідно п.3 ч.1 ст. 270 ЦПК України суд,  що ухвалив рішення,  може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення щодо розподілу судових витрат.
Відповідно до ч.3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір витрат на правничу допомогу складається з гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката; визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до п. 48 постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у  ЦПК України.
Витрати на правничу допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правничої допомоги у конкретній справі.
Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.
Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку цих витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. 
У відповідності до ст. 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.
Згідно із ч. 3 ст. 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.
Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який в свою чергу, врегульовано Главою 63 ЦК України. 
Відповідно до ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Згідно із ст. 632 цього Кодексу ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін, зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом, а якщо ціна у договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається виходячи із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору.
Згідно зі статтею 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Встановлено, що 25 вересня 2020 року між ОСОБА_1 та адвокатом Бельдій Н.В. укладено договір про надання юридичної (правової) допомоги.
Згідно із п. 1.1. предметом договору є надання адвокатом юридичної (правової) допомоги (юридичні послуги/послуги адвоката) клієнту, а замовник зобов`язується сплатити адвокату винагороду (гонорар) та витрати, необхідні для виконання його доручень, у порядку та строки обумовлені сторонами. 
Відповідно до п. 1.2.1 договору, адвокат відповідно до узгоджених сторонами доручень: надає консультації, роз`яснення та рекомендації та з будь-яких питань правового характеру, у тому числі щодо захисту інтересів клієнта перед фізичними особами, в усіх органах державної влади, зокрема в органах судової влади: загальних, адміністративних та господарських судах України усіх інстанцій.
Пунктом 4.2 договору передбачено, що за правову допомогу, передбачену у п.1.2 клієнт сплачує адвокату винагороду (гонорар). Розмір винагороди адвоката при наданні правової допомоги, а також умови та порядок розрахунків, визначаються за домовленістю сторін. 
Відповідно до умов договору про надання правової допомоги ОСОБА_1 сплатила 4 500 грн. за правничу допомогу згідно квитанції до прибуткового касового ордеру №2-25/09 від 23 грудня 2021 року.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 травня 2020 року (справа № 904/4507/18) вказує на те, що при визначенні суми відшкодування судових витрат суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц). 
Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
При вирішенні питання розподілу судових витрат суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.
З урахуванням встановленого, колегія суддів приходить до висновку про задоволення заяви представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 щодо стягнення з ОСОБА_3 витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 4 500 грн. 
Суд не бере до уваги акт №3-25/09 від 20 січня 2022 року та квитанцію від 20 січня 2022 року, оскільки в даному акті передбачено плату за надані юридичні послуги в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції в розмірі 2 500 грн., як і в акті від 23 грудня 2021 року, який врахований судом.
Витрати на професійну правничу допомогу на вказану суму є співмірними зі складністю справи, наданим адвокатом обсягом послуг у суді, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, підтверджені документально. 
З урахуванням наведеного та вимог ст. 141 ЦПК України, з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 належить стягнути витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4 500 грн.
Керуючись ст. ст. 141, 258, 259, 270, 273, 381-384, 388-391 ЦПК України, суд,- 
п о с т а н о в и в:
Заяву представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4 500 (чотири тисячі п`ятсот) грн.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.
       Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення безпосередньо до Верховного Суду.
       Повний текст постанови складено і підписано 10 березня 2022 року. 
Головуючий
Судді