Ухвала
Іменем України
 
09 лютого 2022 року
м. Київ
 
справа № 709/45/16-ц
провадження № 61-1829ск22
 
Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:                                                   
Грушицького А. І. (суддя-доповідач), Литвиненко І. В., Петрова Є. В.,
 
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на постанову Черкаського апеляційного суду від 14 грудня 2021 року у справі за заявою ОСОБА_3 про заміну сторони виконавчого провадження, заінтересовані особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 ,
 
ВСТАНОВИВ:
 
ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження.
 
В обґрунтування вказаної заяви зазначав, що на підставі рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 02 березня 2016 року у справі № 709/45/16-ц з ОСОБА_5 на його користь стягнуто грошові кошти у розмірі 163 171,22 грн. З метою виконання вказаного рішення суду Чорнобаївським РВ ДВС ГТУЮ у Черкаській області відкрито виконавче провадження. Однак Золотоніським МРВ ДВС ГТУЮ у Черкаській області вказане виконавче провадження закінчено, оскільки ОСОБА_5 помер, про що винесена постанова. Спадкоємцями померлого ОСОБА_5 є  ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які отримали у спадщину житловий будинок з надвірними спорудами та в подальшому на підставі договору міни обміняли на квартиру. 
 
З огляду на викладене, заявник вважав, що заміна сторони виконавчого провадження її правонаступником може відбуватися на будь-якій стадії виконавчого провадження, а тому у зв`язку зі смертю боржника ОСОБА_5 просив його замінити на правонаступників.
 
Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 07 вересня 2021 року у задоволенні заяви відмовлено.
 
Відмовляючи у задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження суд першої інстанції виходив із того, що заявник звернувся до суду лише 21 квітня 2021 року, тобто з пропуском шестимісячного строку для пред`явлення такої вимоги, що є підставою для відмови у задоволенні заяви. 
 
Постановою Черкаського апеляційного суду від 14 грудня 2021 року ухвалу Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 07 вересня 2021 року змінено, викладено її мотивувальну частину в редакції цієї постанови.
 
Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що заміна сторони виконавчого провадження правонаступником у разі смерті боржника при закритому виконавчому провадженні неможлива. Лише у разі оскарження та скасування постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження може бути вирішено питання щодо заміни померлого боржника його правонаступниками.
 
22 січня 2022 року ОСОБА_6 , яка діє від імені ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , засобами поштового зв`язку звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Черкаського апеляційного суду від 14 грудня 2021 року в указаній вище справі.
 
Касаційна скарга містить клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження з посиланням на те, що оскаржувану постанову Черкаського апеляційного суду від 14 грудня 2021 року представник заявників отримав 28 грудня 2021 року. На підтвердження вказаного надано докази. 
 
Згідно відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень постанову Черкаського апеляційного суду прийнято 14 грудня 2021 року та оприлюднено 16 грудня 2021 року.
 
Оскільки повний текст судового рішення не було вручено у день його проголошення або складення, заявник має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, як такого, що пропущений з поважних причин відповідно до статті 390 ЦПК України.
 
Зважаючи на те, що строк на касаційне оскарження заявником пропущено з поважних причин, тому він підлягає поновленню.
 
Дослідивши касаційну скаргу заявників колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, з урахуванням такого.
 
Судами попередніх інстанцій встановлено, що рішенням Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 02 березня 2016 року у справі № 709/45/16-ц стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 заборгованість у розмірі 163 171,22 грн та судові витрати у розмірі 1 631,71 грн. 
 
На виконання вказаного рішення суду видано виконавчий лист.
 
17 березня 2016 року Чорнобаївським РВ ДВС ГТУЮ у Черкаській області відкрито виконавче провадження № 50553335 та накладено арешт на майно боржника, що підтверджується копією витягу з виконавчого провадження. При цьому 31 березня 2016 року виконавче провадження закінчено, у зв`язку з направленням за належністю до іншого відділу ДВС на підставі заяви стягувача.
 
16 листопада 2016 року постановою Золотоніського МРВ ДВС ГТУЮ у Черкаській області виконавче провадження № 51047782 закінчено у зв`язку зі смертю боржника ОСОБА_5 . 
 
ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що видано свідоцтво про смерть від 23 вересня 2016 року серії НОМЕР_1 .
 
Після смерті ОСОБА_5 заяви про прийняття спадщини подали заінтересовані особи, а також з вимогою (претензією) про обов`язок спадкодавця звернувся АБ «Укргазбанк». 
 
Свідоцтва про право на спадщину не видавалися. 
 
Спадкова справа заведена 01 грудня 2016 року.
 
Згідно з копією рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 23 червня 2017 року у справі № 709/1144/17 позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування задоволено, визнано за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування за кожною на 1/2 частину будинку з надвірними спорудами і земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд площею 0,1500 га, кадастровий номер 7125155100:01:000:2111, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 . Зустрічний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування задоволено, визнано за ОСОБА_4 право власності на будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_2 .
 
30 січня 2018 року ОСОБА_3 звернувся до Чорнобаївського районного суду Черкаської області із заявою про скасування заходів забезпечення позову у справі № 709/45/16-ц, а саме зняття арешту з житлових будинків, що належали ОСОБА_5 , з підстав виконання рішення суду в добровільному порядку. Під час розгляду вказаної заяви 02 лютого 2018 року заявником долучено до матеріалів справи копію свідоцтва про смерть ОСОБА_5 .
 
Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 02 лютого 2018 року у справі № 709/45/16-ц вказану заяву задоволено та скасовано заходи забезпечення позову, вжиті на підставі ухвали Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 27 січня 2016 року у цій же справі.
 
ОСОБА_1 , ОСОБА_2 прийнявши у спадщину житловий будинок з надвірними спорудами та земельну ділянку, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору міни від 30 липня 2019 року № 1255 обміняли їх на квартиру АДРЕСА_3 .
 
Відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України від 02 червня 2016 року «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404-VIII) у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.
 
Отже, процесуальне правонаступництво можливе на будь-якій стадії процесу і в будь-якому виді провадження.
 
Завершальною стадією судового провадження є виконавче провадження (стаття 1 Закону № 1404-VIII ).
 
Виходячи зі змісту процесуального законодавства, процесуальне правонаступництво - це заміна сторони у справі іншими особами у зв`язку з переходом до цих осіб матеріальних прав і обов`язків попередньої особи.
 
Таким чином, підставою процесуального правонаступництва (заміни сторони виконавчого провадження) є наступництво у матеріальних правовідносинах, внаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.
 
Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
 
Відповідно до статті 1219 ЦК України не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: 1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 4) право на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.
 
Згідно зі статтею 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.
 
Відповідно до статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особи).
 
Згідно з частиною першою статті 608 ЦК України зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою.
 
Відповідно до частини першої статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.
 
Аналіз вищезазначених норм дає підстави для висновку про те, що у разі смерті боржника за наявності спадкоємців відбувається заміна боржника в зобов`язанні.
 
Отже, правовідносини у цій справі, за якими виданий виконавчий лист, допускають правонаступництво.
 
Аналогічні висновки викладені Об`єднаною палатою Касаційного цивільного суду у постанові від 23 січня 2019 року у справі № 2-2697/11 (провадження № 61-28147сво18), Верховним Судом у постанові від 19 травня 2021 року у справі № 523/15975/18 (провадження № 61-16887св20).
 
Відповідно до пункту 5 частини першої статті 34 Закону № 1404-VIII виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі, зокрема, звернення виконавця та/або заінтересованої особи до суду із заявою про заміну вибулої сторони правонаступником у порядку, встановленому частиною п`ятою статті 15 цього Закону.
 
Згідно з пунктом 3 частини першої статті 39 Закону № 1404-VIII виконавче провадження підлягає закінченню у разі, зокрема, припинення юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання її обов`язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва, смерті, оголошення померлим або визнання безвісно відсутнім стягувача чи боржника.
 
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 40 Закону № 1404-VIII виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.
 
Оскільки виконавче провадження є самостійною стадією судового процесу, сторони виконавчого провадження належать до учасників справи, а отже, якщо процесуальне правонаступництво має місце на стадії виконавчого провадження, заміна сторони виконавчого провадження означає й заміну учасника справи.
 
На стадії виконавчого провадження як на завершальній стадії судового провадження можлива заміна сторони виконавчого провадження правонаступником за наявності відкритого виконавчого провадження. Після відкриття виконавчого провадження та до його закінчення заміна сторони виконавчого провадження (з одночасною заміною відповідного учасника справи) правонаступником здійснюється у порядку, передбаченому статтею 442 ЦПК України з урахуванням підстав, визначених статтею 55 ЦПК України. У цьому випадку приписи статті 442 ЦПК України, що містять процесуальні особливості здійснення правонаступництва на стадії виконання судового рішення, застосовуються разом з положеннями статті 55 цього Кодексу.

 
Натомість як до відкриття виконавчого провадження, так і після його закінчення заміна учасника справи правонаступником здійснюється виключно на підставі статті 55 ЦПК України. У такому випадку з огляду на відсутність відкритого виконавчого провадження заміна відповідної сторони виконавчого провадження правонаступником є неможливою. Єдиним винятком є заміна боржника або стягувача у виконавчому документі до відкриття виконавчого провадження, що окремо обумовлено у частині п`ятій статті 442 ЦПК України.
 
Процесуальне правонаступництво в розумінні статті 55 ЦПК України допускається на будь-якій стадії судового провадження, включаючи й стадію виконання судового рішення.
 
Законом передбачена можливість відновлення виконавчого провадження. Так, згідно із частиною першою статті 41 Закону № 1404-VIII у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.
 
Отже, відповідна заміна сторони виконавчого провадження правонаступником може бути здійснена лише у разі скасування постанови виконавця про закінчення такого виконавчого провадження.
 
З урахуванням наведених вище законодавчих приписів, у разі смерті фізичної особи - сторони виконавчого провадження виконавець повинен перевірити, чи допускають відповідні правовідносини правонаступництво, чи ні.
 
Якщо ж виконавче провадження було закінчене виконавцем, у тому числі, у зв`язку зі смертю боржника, і виконавець при цьому не врахував відповідні вимоги чинного законодавства щодо можливого правонаступництва боржника, постанову про закінчення виконавчого провадження можна оскаржити в судовому порядку. У разі задоволення скарги можна вирішувати питання щодо заміни сторони виконавчого провадження правонаступником, у тому числі, у зв`язку зі смертю боржника.
 
Аналогічні висновки викладені Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03 листопада 2020 року у справі № 916/617/17 (провадження № 12-48гс20).
 
Суди встановили, що 16 листопада 2016 року державний виконавець виніс постанову про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 709/45/16-ц, виданого Чорнобаївським районним судом Черкаської області 15 березня 2016 року, на підставі пункту 3 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження».
 
Зазначена постанова про закінчення виконавчого провадження у зв`язку зі смертю боржника є чинною, не скасована та стягувачем не оскаржувалася. Відомостей щодо відновлення виконавчого провадження матеріали справи не містять.
 
З урахуванням наведеного, заміна сторони виконавчого провадження правонаступником у разі смерті боржника при закритому виконавчому провадженні неможлива. Лише у разі оскарження та скасування постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження може бути вирішено питання щодо заміни померлого боржника його правонаступниками.
 
Аналогічні висновки викладені Верховним Судом у постанові від 30 червня 2021 року у справі № 753/4490/20 (провадження № 61-503св21).
 
З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції зробив правильний висновок про зміну мотивувальної частини ухвали суду першої інстанції. 
 
Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
 
Згідно з частинами п`ятою та шостою статті 394 ЦПК України питання про відкриття касаційного провадження у випадку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, вирішує колегія суддів у складі трьох суддів. Ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.
 
Оскільки правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, тому колегія суддів вважає, що касаційна скарга є необґрунтованою та у відкритті касаційного провадження слід відмовити.
 
Сама по собі незгода заявника із судовим рішенням, висновками щодо встановлених обставин та оцінкою доказів не є підставою для відкриття касаційного провадження.
 
Встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц).
 
Керуючись статтею 390, пунктом 1 частини другої, частинами четвертою, п`ятою та шостою статті 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
 
Клопотання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення задовольнити.
 
Поновити ОСОБА_1 та ОСОБА_2 строк на касаційне оскарження постанови Черкаського апеляційного суду від 14 грудня 2021 року.
 
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на постанову Черкаського апеляційного суду від 14 грудня 2021 року у справі за заявою ОСОБА_3 про заміну сторони виконавчого провадження, заінтересовані особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 - відмовити.
 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                  А. І. Грушицький
 
                                                                                                             І. В. Литвиненко
 
                                                                                                             Є. В. Петров