Постанова
Іменем України                                     
 
19 січня 2022 року
м. Київ
 
справа № 216/3380/17
провадження № 61-10703св21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
головуючої - Ступак О. В.,
суддів: Гулейкова І. Ю., Погрібного С. О., Усика Г. І. (суддя-доповідач), 
Яремка В. В.,
 
учасники справи:
позивач - Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Правекс - Банк»,
відповідач -  ОСОБА_1 ,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу  ОСОБА_1 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 02 червня 2021 рокуу складі колегії суддів Городничої В. С., Красвітної Т. П., Петешенкової М. Ю., 
 
ВСТАНОВИВ:
 
Короткий зміст позовних вимог, судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій
 
У липні 2017 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Правекс - Банк» (далі - ПАТ КБ «Правекс - Банк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 15 листопада 2017 року №  3636-056/07Р.
 
Ухвалою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 червня 2018 року позовну заяву ПАТ КБ «Правекс - Банк» залишено без розгляду.
 
Ухвала суду першої інстанції мотивована посиланням на те, що належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився у судове засідання без поважної причини, заяв про розгляд справи за відсутності позивача або відкладення розгляду справи не подавав, що відповідно до пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України є підставою для залишення позову без розгляду.
 
Постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 грудня 2018 року апеляційну скаргу ПАТ КБ «Правекс - Банк» задоволено, ухвалу Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 червня 2018 року скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.
 
Постановою Верховного Суду від 27 січня 2021 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. 
 
Ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 серпня 2018 року в частині поновлення строку на апеляційне оскарження, ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 вересня 2018 року про відкриття апеляційного провадження та постанову Дніпровського апеляційного суду від 26 грудня 2018 року скасовано. Справу № 216/3380/17 направлено до апеляційного суду для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.
 
Скасовуючи ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 серпня 2018 року в частині поновлення строку на апеляційне оскарження та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 вересня 2018 року про відкриття апеляційного провадження, Верховний Суд зазначив, що після отримання 05 липня 2018 року оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу 23 липня 2018 року, тобто з пропуском встановленого законом процесуального строку, та не навів посилань на поважність причин його пропуску, підтверджених відповідними доказами, а тому апеляційний суд в порушення норм процесуального права без належного обґрунтування поновив строк на апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції. 
 
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 12 березня 2021 року поновлено ПАТ КБ «Правекс - Банк» строк на апеляційне оскарження та відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ПАТ КБ «Правекс - Банк» на ухвалу Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 червня 2018 року.
 
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 02 червня 2021 року апеляційну скаргу ПАТ КБ «Правекс - Банк» задоволено, ухвалу Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 червня 2018 року скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.
 
Постанова апеляційного суду мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судові засідання 28 листопада 2017 року, 21 березня 2018 року та 06 червня 2018 року, оскільки 21 березня 2018 року справу було знято з розгляду у зв`язку з перебуванням головуючого судді в нарадчій кімнаті у кримінальній справі №  216/6315/16, що спростовує висновки суду першої інстанції про повторну неявку позивача у судові засідання. Ураховуючи, що умовою застосування частини третьої статті 257 ЦПК України та частини 5 статті 223 ЦПК України є повторність тобто двічі поспіль неявка в судове засідання позивача, належним чином повідомленого про час та місце судового розгляду, апеляційний суд дійшов висновку, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції про залишення позову без розгляду постановлена з порушенням норм процесуального права та підлягає скасуванню.
 
Рух справи у суді касаційної інстанції. Узагальнені доводи касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та аргументи інших учасників справи
 
У червні 2021 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 , в якій він просив скасувати постанову Дніпровського апеляційного суду від 02 червня 2021 року та залишити в силі ухвалу Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 червня 2018 року.
 
Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Ухвалою Верховного Суду від 13 липня 2021 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 02 червня 2021 року та витребувано матеріали справи. 
 
Касаційна скарга мотивована тим, що:
- суд апеляційної інстанції в порушення норм процесуального права, без належного обґрунтування поважності причин пропуску позивачем строку на апеляційне оскарження,безпідставно поновив ПАТ БК «Правекс-Банк» строк на апеляційне оскарження ухвали Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 червня 2018 року. Суд не звернув увагу, що посилання ПАТ КБ «Правекс - Банк» у клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження про те, що оскаржувану ухвалу суду першої інстанції позивач отримав лише 15 липня 2018 року, суперечить його попереднім доводам, викладеним у первісному клопотанні про отримання ухвали суду першої інстанції 05 липня 2018 року та встановленим судами обставинам. Обставин, які б свідчили про поважність пропуску строку на апеляційне оскарження заявник не навів,  а тому апеляційний суд не мав достатніх правових підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження; 
 
- суд апеляційної інстанцій неправильно застосував приписи пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України, частини п`ятої статті 223 ЦПК України, та дійшов помилкового висновку про те, що положення наведених статей про «повторну неявку» ототожнюється з «двічі поспіль» неявкою у судове засідання. Ураховуючи, що позивач належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, не з`явився у судові засідання, які були призначені на 28 листопада 2017 року, на 06 червня 2018 року, та за відсутності у матеріалах справи відомостей про те, що він з`явився у судове засідання 21 березня 2018 року, яке було знято з розгляду, ухвала суду першої інстанції про залишення позову без розгляду з підстав повторної неявки позивача в судове засідання постановлена з дотриманням норм процесуального права.
 
Відзив на касаційну скаргу не надійшов.
 
Ухвалою Верховного Суду від 12 січня 2022 року справу призначено до судового розгляду колегією у складі п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у ній матеріалами.
 
Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
 
Позиція Верховного Суду та нормативно-правове обґрунтування
 
Вивчивши матеріали справи, доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню частково з таких підстав.
 
Статтею 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
 
Відповідно до статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи, а згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечено судовими процедурами, які повинні бути справедливими.
 
Статтею 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що учасники справи, яка є предметом судового розгляду, та інші особи мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
 
Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
 
Стаття 354 ЦПК України регулює питання строків на апеляційне оскарження, зокрема апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
 
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.
 
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.
 
Частиною першою статті 127 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
 
Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 14 грудня 2020 року у справі № 521/2816/15-ц (провадження № 61-14230сво18) дійшов висновку, що апеляційний суд при вирішенні питання про поновлення строку на апеляційне оскарження має мотивувати свій висновок про наявність поважних причин на поновлення строку на апеляційне оскарження. Сама по собі вказівка про те, що є поважні причини для поновлення строку для апеляційного оскарження не є належним мотивуванням поновлення строку на апеляційне оскарження. Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, зокрема у разі вказівки тільки про наявність поважних причин, є порушенням вимог статті 6 Конвенції. Вказане процесуальне порушення є самостійною підставою для скасування як оскаржуваного судового рішення апеляційного суду, так і ухвали апеляційного суду про поновлення строку на апеляційне оскарження і відкриття апеляційного провадження, та направлення справи до апеляційного суду зі стадії відкриття апеляційного провадження.
 
Європейський суд з прав людини неодноразово зауважував, що: «вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження» (PONOMARYOV v. UKRAINE, N 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 03 квітня 2008 року); одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.
 
Постановою Верховного Суду від 27 січня 2021 року у справі, яка переглядається, задоволено касаційну скаргу ОСОБА_1 , скасовано ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 серпня 2018 року в частині поновлення строку на апеляційне оскарження, ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 вересня 2018 року про відкриття апеляційного провадження та постанову Дніпровського апеляційного суду від 26 грудня 2018 року. Направляючи справу до апеляційного суду для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження, Верховний Суд зазначив, що враховуючи дату отримання позивачем оскаржуваної ухвали - 05 липня 2018 року, відсутність посилань апелянта на поважні причини подання апеляційної скарги після закінчення п`ятнадцятиденного строку на її оскарження, суд апеляційної інстанції в порушення норм процесуального права без належного обґрунтування поновив ПАТ КБ «Правекс - Банк» строк на апеляційне оскарження ухвали суду.
 
Після повернення справи до суду апеляційної інстанції, ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 17 лютого 2021 року апеляційну скаргу ПАТ КБ «Правекс-Банк» залишено без руху та надано позивачеві строк для подачі клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням поважності причин його пропуску. Залишаючи апеляційну скаргу без руху, суд зазначив, що первісно подана заява про поновлення строку на апеляційне оскарження обґрунтована лише посиланням на те, що оскаржувану ухвалу позивач отримав 05 липня 2018 року, з апеляційною скаргою позивач звернувся до суду 23 липня 2018 року, тобто з пропуском встановленого законом строку та не навів поважних причин його пропуску. 
 
09 березня 2021року на виконання ухвали Дніпровського апеляційного суду від 17 лютого 2021 року, ПАТ КБ «Правекс-Банк» звернулося до апеляційного суду із заявою про поновлення строку на апеляційне оскарження. Заяву мотивувало тим, що у судовому засіданні в суді першої інстанції 06 червня 2018 року позивач участі не приймав, докази надсилання копії оскаржуваної ухвали в матеріалах справи відсутні, сам по собі супровідний лист Центрально - Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 червня 2018 року про направлення на адресу учасників справи копії ухвали суду від 06 червня 2018 року, не підтверджує її отримання сторонами у справі. Зазначив, що у первісно поданій заяві про поновлення строку на апеляційне оскарження, представник ПАТ КБ «Правекс - Банк» помилково вказав про отримання ним копії оскаржуваної ухвали 05 липня 2018 року, оскільки такі доводи нічим не підтверджуються, тоді як насправді позивач ознайомився зі змістом оскаржуваної ухвали суду першої інстанції лише 15 липня 2018 року. Посилаючись на відсутність у матеріалах справи доказів на підтвердження отримання позивачем копії оскаржуваного судового рішення та враховуючи розумність строків ознайомлення його зі змістом оскаржуваної ухвали суду, ПАТ КБ «Правекс-Банк» просило поновити строк на апеляційне оскарження ухвали Центрально - Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 червня 2018 року.
 
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 12 березня 2021 року поновлено ПАТ КБ «Правекс - Банк» строк на апеляційне оскарження та відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ПАТ КБ «Правекс - Банк» на ухвалу Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 червня 2018 року.
 
Поновлюючи ПАТ КБ «Правекс - Банк» строк на апеляційне оскарження, суд апеляційної інстанції виходив з того, що він пропущений з поважних причин, посилаючись відсутність у матеріалах справи доказів отримання заявником копії оскаржуваного судового рішення. Суд узяв до уваги доводи позивача про те, що про зміст оскаржуваної ухвали представник банку дізнався 15 липня 2018 року, та дату подання апеляційної скарги 20 липня 2018 року. 
 
Верховний Суд вважає, що висновок суду апеляційної інстанції не відповідає раніше встановленим апеляційним судом обставинам в ухвалі від 16 серпня 2018 року, з якими погодився Верховний Суд, зокрема отримання позивачем оскаржуваної ухвали суду першої інстанції 05 липня 2018 року.
 
У повторному клопотанні про поновлення пропущеного строку позивач стверджував, що він не отримував копії ухвали суду першої інстанції від 06 червня 2018 року, копію оскаржуваного судового рішення отримав 15 липня 2018 року, відповідних доказів (витягу з журналу вхідної кореспонденції, відповіді з установи поштового зв`язку про ненадходження на його адресу кореспонденції тощо) не надав.
 
Інших підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження, апелянт у наведеному клопотанні не навів. 
 
Узявши до уваги посилання заявника про вручення йому копії оскаржуваної ухвали в іншу дату - 15 липня 2018 року, суд апеляційної інстанції не звернув увагу на раніше встановлені цим судом обставини отримання ПАТ КБ «Правекс-Банк» оскаржуваної ухвали суду першої інстанції 05 липня 2018 року, та відсутність у повторно поданому ним клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження обґрунтувань наявності поважних причин, які об`єктивно перешкодили подати апеляційну скаргу протягом п`ятнадцять днів, з наступного дня після її отримання.
 
Ураховуючи наведене, Верховний Суд вважає обґрунтованими доводи касаційної скарги про те, що ухвала Дніпровського апеляційного суду від 12 березня 2021 року в порушення норм процесуального права не містить належного, обґрунтованого висновку про наявність поважних причин для поновлення строку на апеляційне оскарження. 
 
Перевіряючи дотримання судом апеляційної інстанції норм процесуального права при вирішенні питання про наявність підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження та відкриття апеляційного провадження, касаційний суд також ураховує висновок Великої Палати Верховного Суду, наведений у постанові від 23 лютого 2021 року у справі № 263/4637/18 (провадження № 14-126св20) щодо складу апеляційного суду при вирішенні питання про відкриття, повернення апеляційної скарги та відмову у відкритті апеляційного провадження. У зазначеній постанові Велика Палата Верховного Суду вказала, що відкриття апеляційного провадження у справі слід розглядати як сукупність передбачених процесуальним законом послідовних дій суду апеляційної інстанції, які розпочинаються визначенням колегії суддів (судді-доповідача) для розгляду конкретної справи та завершуються постановленням ухвали про повернення апеляційної скарги, про відкриття або про відмову у відкритті апеляційного провадження. 
 
Відповідно до частини шостої статті 357 ЦПК України, у редакції чинній з 15 грудня 2017 року, питання про залишення апеляційної скарги без руху суддя-доповідач вирішує протягом п`яти днів з дня надходження апеляційної скарги. Питання про повернення апеляційної скарги суд апеляційної інстанції вирішує протягом п`яти днів з дня надходження апеляційної скарги або з дня закінчення строку на усунення недоліків.
 
Суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними (пункт 4 частини першої статті 358 ЦПК України).
 
Отже, ЦПК України, в редакції з 15 грудня 2017 року не передбачає постановлення ухвал про відкриття або відмову у відкритті апеляційного провадження у справі чи повернення апеляційної скарги суддею-доповідачем одноособово.
 
Відповідно до частини шостої статті 357 ЦПК України на стадії відкриття апеляційного провадження суддя-доповідач одноособово може вирішити лише питання залишення апеляційної скарги без руху. Питання щодо повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті та відкриття апеляційного провадження вирішує суд апеляційної інстанції. Його склад визначений у частині третій статті 34 ЦПК України, що міститься у главі 3 розділу І «Загальні положення» ЦПК України. Згідно з нормою вказаної частини перегляд в апеляційному порядку рішень судів першої інстанції здійснює колегія суддів суду апеляційної інстанції у складі трьох суддів.
 
Проаналізувавши наведені норми, Велика Палата Верховного Суду вказала, що слова «суд апеляційної інстанції», вжиті у частинах першій і другій статті 358 ЦПК України, треба розуміти як колегію суддів суду апеляційної інстанції у складі трьох суддів відповідно до загальних положень ЦПК України щодо складу суду, який здійснює перегляд в апеляційному порядку рішень судів першої інстанції (частина третя статті 34 ЦПК України).
 
Велика Палата Верховного Суду також зазначила, що поважність наведених підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження має оцінити суд апеляційної інстанції у складі колегії суддів у складі трьох суддів.
 
У справі, яка переглядається ухвала про поновлення процесуального строку та відкриття апеляційного провадження від 12 березня 2021 року постановлена суддею апеляційного суду Городничею В. С. одноособово, а не колегією суддів суду апеляційної інстанції у складі трьох суддів, визначеною протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями, як це передбачено статтями 358, 359 ЦПК України.
 
Зважаючи на те, що апеляційний суд при вирішенні питання про поновлення строку на апеляційне оскарження та відкриття провадження за апеляційною скаргою ПАТ КБ «Правекс-Банк», допустив порушення норм процесуального права, які є підставою для скасування ухвали апеляційного суду від 12 березня 2021 року та оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції від 02 червня 2021 року, суд касаційної інстанції не перевіряє законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції про залишення позову без розгляду.
 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
 
Відповідно до частини четвертої статті 411 ЦПК України справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої.
 
Ураховуючи, що ухвала Дніпровського апеляційного суду від 12 березня 2021 рокупро поновлення строку на апеляційне оскарження та відкриття апеляційного провадження постановлена суддею одноособово та без належного обґрунтування поновлення строку на апеляційне оскарження, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення касаційної скарги  ОСОБА_1 частково, а саме: ухвала Дніпровського апеляційного суду від 12 березня 2021 року про відкриття апеляційного провадження та постанова Дніпровського апеляційного суду від 02 червня 2021 року підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до цього суду зі стадії вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.
 
Щодо вирішення питання розподілу судових витрат
 
Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України у постанові суду касаційної інстанції має бути зазначено про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.
 
Порядок розподілу судових витрат вирішується за правилами, встановленими в статтях 141-142 ЦПК України. У частинах першій, тринадцятій статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
 
У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 травня 2020 року у справі № 530/1731/16-ц (провадження № 61-39028св18) зроблений висновок, що: «У разі, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Разом з тим, у випадку, якщо судом касаційної інстанції скасовано судові рішення з передачею справи на розгляд до суду першої/апеляційної інстанції, то розподіл суми судових витрат здійснюється тим судом, який ухвалює остаточне рішення за результатами нового розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат».
 
З огляду на висновок касаційного суду щодо результатів вирішення касаційної скарги, розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, належить здійснити суду, який ухвалить остаточне рішення у справі, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.
 
Керуючись статтями 400, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
 
Ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 12 березня 2021 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 02 червня 2021 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
 
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                  О. В. Ступак
Судді:                                                                            І. Ю. Гулейков
С. О. Погрібний
Г. І. Усик
В. В. Яремко