Справа № 303/1298/20

П О С Т А Н О В А
Іменем України

        31 січня 2022 року м. Ужгород

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Закарпатського апеляційного суду в складі: 
головуючого-судді: Собослой Г.Г.,
суддів: Готра Т.Ю., Кондор Р.Ю.,
з участю секретаря: Жганич К.В..

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» на рішення Мукачівського міськрайонного суду від 17 серпня 2020 року у справі № 303/1298/20-ц (Головуючий: Гутій О.В.), - 

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2020 року АТ КБ «Приват Банк» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Позов мотивовано тим, що 29 травня 2018 року ОСОБА_1 звернулася до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг у зв`язку з чим підписала заяву № б/н від 29.05.2018 року, згідно якої отримала кредит у розмірі 700,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.
У зв`язку із невиконанням відповідачем умов договору станом на 25.12.2019 року у неї виникла заборгованість у сумі 12608,89 грн., яка складається з: 8617,27 грн. - заборгованість за тілом кредитом, в т.ч. 0,00 грн. заборгованість за поточним тілом кредита, 8617,27 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 614,73 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; 2300,28 грн. - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6.: 500 гривень - ( фіксована частина); 576,61 гривень - штраф (процентна складова) 
Посилаючись на вказані обставини, АТ КБ «Приват Банк» просило стягнути з відповідача ОСОБА_1 на їх користь заборгованість у розмірі 12 608,89 грн. за кредитним договором №б/н від 29.05.2018 року та судові витрати у розмірі 2 102,00 грн.
Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 17 серпня 2020 року у задоволенні позову Акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовлено.
Не погоджуючись із даним рішенням суду АТ КБ «Приват Банк» подало апеляційну скаргу в якій ставиться питання про скасування рішення суду як таке, що постановлене з порушенням норм процесуального та матеріального права, оскільки банк надав відповідачу кредит, а відповідач його не повернув і суд першої інстанції не мав жодних підстав відмовляти у стягненні фактично отриманих коштів, тобто заборгованості за тілом кредиту (поточним та простроченим). Разом з тим суд безпідставно відмовив у стягненні прострочених відсотків та відсотків, нарахованих за ст. 625 ЦК України, а також у стягненні неустойки, так як відповідач при укладенні кредитного договору був належним чином повідомлений про умови кредитування, у тому числі щодо сплати відсотків та штрафу, що стверджується підписаний відповідачем паспорт споживчого кредиту, у якому зазначені основні умови кредитування з використанням кредитної картки, а саме: тип кредиту, суму ліміту, строк договору та строк кредитування, спосіб та строк надання кредиту, процентна ставка в межах та поза межами пільгового періоду; тип процентної ставки, платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця, орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача, реальна річна процентна ставка, порядок повернення кредиту, наслідки прострочення виконання чи невиконання зобов`язань за договором, у тому числі розмір штрафу за прострочення більш ніж на 30 днів за обов`язковими платежами за карткою та процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту та ін..
Перевіривши матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із наступних підстав.
Сторони по справі у судове засідання суду апеляційної інстанції не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи були належним чином повідомлені, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення ОСОБА_1 , та довідка про доставку СМС повідомлення Приват Банку, що у відповідності до ч. 2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджають розгляду справи у її відсутності. 
Встановлено, що  ОСОБА_1 підписала Анкету-заяву б/н 29.05.2018 року про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приват банку, у зв`язку з чим підписала заяву № б/н від 29.05.2018 року, згідно якої отримала кредит у розмірі 700,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.
Разом із Анкетою-заявою відповідач у той же день підписала паспорт споживчого кредиту у якому ОСОБА_1 особистим підписом підтвердила ознайомлення з основними умовами кредитування з використанням кредитної картки.
Також до позовної заяви додані Витяг з умов та правил надання банківських послуг в Приват Банку (Ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщений на сайтіhttps://privatbank.ua/terms/) та Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», в якому містяться тарифи щодо чотирьох продуктів - «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна CONTRAKT» та «Універсальна GOLD».
Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керується п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Договору, де зазначено, що Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт.
Згідно з наданим розрахунком заборгованість ОСОБА_1 станом на 25.12.2019 року має заборгованість в сумі 12 608,89 гривень, яка складається з: 8617,27 грн. - заборгованість за тілом кредитом, в т.ч. 0,00 грн. заборгованість за поточним тілом кредита, 8617,27 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 614,73 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; 2300,28 грн. - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6.: 500 гривень - ( фіксована частина); 576,61 гривень - штраф (процентна складова).
Відповідно до частини першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). 
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми є нікчемним. (ст. 1055 ЦК України).
Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).
Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім заборгованості за кредитом, стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за заборгованість за простроченим тілом кредиту, пеню і штрафи за несвоєчасну сплату кредиту, проте матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Тарифи обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів).
У Анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приват Банку Булеца Я.В. від 29.05.2018 року процентна ставка не зазначена. Крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.
З матеріалів справи вбачається, що 29 травня 2018 року відповідач підписала паспорт споживчого кредиту, в якому підтвердила, що ознайомлена з основними умовами кредитування з використанням кредитної картки.
Паспортном споживчого кредиту визначено основні умови кредитування з використанням кредитної картки, а саме: тип кредиту, суму ліміту, строк договору та строк кредитування, спосіб та строк надання кредиту, процентна ставка в межах та поза межами пільгового періоду; тип процентної ставки, платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця, орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача, реальна річна процентна ставка, порядок повернення кредиту, наслідки прострочення виконання чи невиконання зобов`язань за договором, у тому числі розмір штрафу за прострочення більш ніж на 30 днів за обов`язковими платежами за карткою та процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту та ін...
Отже зі місту підписаного сторонами 29 травня 2018 року паспорту споживчого кредиту, слідує, що він є тією інформацією, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (Стандартизована форма), викладений у формі відповідно до Додатку 1 до Закону України «Про споживче кредитування».
Проте, у цьому паспорті міститься посилання на те, що інформація зазначена у ньому зберігає чинність та є актуальною лише до 13.06.2018 року, при цьому датою надання інформації є 29.05.2018 року. Тобто, період дії умов паспорту є значно меншим, ніж той, за який Банк просить стягнути заборгованість.
Враховуючи, що Паспорт споживчого кредиту є інформацією, яка була надана ОСОБА_1 , була актуальною лише 16 днів до 13 червня 2018 року, саме по собі підписання відповідачем Паспорту споживчого кредиту висновки суду першої інстанції не спростовує.
Конституційний Суд України у рішенні у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_2 щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22 листопада 1996 року № 543/96-В «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 11 липня 2013 року у справі №1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно - правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту.
Споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту й Умов та правил надання банківських послуг, оскільки умови та правила надання банківських послуг - це значний за обсягом документ, що створюється з усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.
Як зазначає Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові, якщо фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку банку не повернуті, то відповідно до ч.2 ст.530 ЦК України банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.
Із виписки за договором № б/н станом на 22.09.2020 року вбачається, що відповідач користувалася грошима, отримувала кошти через банкомат, потім частково погашала заборгованість за договором і знову користувався кредитними коштами, що підтверджує факт отримання відповідачем кредитних коштів.
Таким чином, Банк має право на стягнення у примусовому порядку фактично отриманої суми кредитних коштів, тобто заборгованість за тілом кредиту.
Проте, із розрахунку заборгованості вбачається, що ОСОБА_1 станом на 25.12.2019 року заборгованість за поточним тілом кредиту у відповідача відсутня, а прострочене тіло кредиту у розмірі 8 617,27 грн. не підлягає стягненню, оскільки позивачем не доведено належними та допустимими доказами, що прострочене тіло кредиту є складовою частиною саме фактично отриманих відповідачем кредитних коштів).
Отже, надаючи оцінку фактичним обставинам справи, наявним у справі доказам на підтвердження заявлених вимог, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_1 на користь позивача за кредитним договором б/н від 29.05.2018 року 8617,27 грн. заборгованості за простроченим тілом кредита, 614,73 грн. заборгованості за простроченими відсотками 2300,28 грн. заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України, 500,00 грн. штраф (фіксована частина та 576,61 грн. штраф (процентна складова) задоволенню не підлягають.
Рішення суду є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування не має.
Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач при укладенні кредитного договору був належним чином повідомлений про умови кредитування, у тому числі щодо сплати відсотків та штрафу, оскільки відповідач підписав паспорт споживчого кредиту, судова колегія не приймає, так як інформація наведена у такому зберігала чинність та була актуальною лише на протязі 16-ти днів до 13.06.2018 року.
Інші доводи апеляційної скарги, судова колегія до уваги не приймає, так як вони не ґрунтуються на вимогах закону та фактичних обставинах справи і не спростовують висновки суду першої інстанції.
Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, судова колегія, -

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» залишити без задоволення.
Рішення Мукачівського міськрайонного суду від 17 серпня 2020 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення
Повний текст постанови складено - 02 лютого 2022 року.

Головуючий

Судді: