Справа №759/24761/21	 	 	 	Головуючий у І інстанції Дячук С.І.	
Провадження № 33/824/647/2022 Категорія ч. 1 ст. 130 КУпАП	 	 	 	Доповідач у 2 інстанції Шроль В. Р.  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М    У К Р А Ї Н И
 
28 січня 2022 року                                                                                    м. Київ
 
Суддя Київського апеляційного суду В.Р.Шроль, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, на постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 23 грудня 2021 року, якою
 
ОСОБА_1 ,який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , українець, гр-н України, не працює, проживає: АДРЕСА_1 , 
 
притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 454 грн. 00 коп. судового збору,
 
В С Т А Н О В И В :
За постановою  ОСОБА_1 визнаний винуватим у тому, що він 10 жовтня 2021 року, близько 02 год. 25 хв., керуючи в м. Київ по вул. Зодчих, 26 автомобілем «ОПЕЛЬ» д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (почервоніння обличчя, запах алкоголю з порожнини рота тощо) на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння від проходження такого огляду відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.
В апеляційній скарзі захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, просить постанову скасувати та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП. 
 
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суддя безпідставно не взяв до уваги пояснень особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, з яких випливає, що  ОСОБА_1 транспортним засобом не керував, а лише відпочивав в автомобілі і нікуди не рухався, працівники поліції змусили його відштовхати його автомобіль кілька метрів, після чого почали пропонувати йому пройти огляд на стан сп`яніння, посилаючись на те, що він здійснював керування транспортним засобом. Зазначає, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, що підтверджують обставини руху транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 ,  порушення водієм правил дорожнього руху,  зупинення його за таке порушення та факту відсторонення його від керування у порядку ст.266 КУпАП. Вказує  на недопустимість доказів з відеозапису події з бодікамери поліцейського,оскільки відеозапис не є безперервним. 
 
Заслухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, додавши, що працівник поліції взагалі не висував вимогу про проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я,  перевіривши матеріали справи та вивчивши доводи апеляційної скарги, вважаю апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
 
Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП настає у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Вимогами п.2.5 ПДР встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння.
 
Як випливає з постанови, суддя винуватість ОСОБА_1 у порушенні вимог п.2.5 ПДР обґрунтував доказами, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення, направленні ОСОБА_1 на медичний огляд, яке залишилося нереалізованим, відеозаписом події з бодікамери поліцейського. 
 
Проте, висновки судді на матеріалах справи не ґрунтуються.
 
Як пояснив при апеляційному розгляді ОСОБА_1 , він ввечері 09.10.2021 року приїхав на автомобілі з Вінницької області до дружини, з якою посварився, проте остання не пустила його до свого помешкання. Після чого він вирішив заночувати в автомобілі, припаркував його на узбіччі, потім купив пляшку пива, випив його та заснув в автомобілі, періодично включаючи двигун для обігріву салону. Серед ночі його розбудили працівники поліції , висунули вимогу про те, що б він перепаркував автомобіль у інше місце, проте він заперечував, оскільки вже випив пива. Проте, під тиском працівника поліції він, не заводячи двигуна, відштовхав автомобіль на декілька метрів, після чого, посилаючись на цю обставину, поліцейський висунув йому вимогу про проведення огляду на стан сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу, але він відмовився, оскільки транспортним засобом не керував.
 
 Відеозапис події, зафіксованої бодікамерою поліцейського, починається з моменту, коли поліцейський стукає у скло дверки водія автомобіля, після чого ОСОБА_1 , перебуваючи у сонливому стані , вдягає взуття. Після чого,  поліцейський вимагає від ОСОБА_1 переїхати автомобілем у інше місце, оскільки він припаркований з порушенням ПДР, а сам ОСОБА_1 відмовляється виконати вимогу поліцейського, повідомляючи останньому про те, що вживав раніше  пиво, але, в подальшому,  під психологічним примусом  поліцейського, не заводячи двигун,   штовхає автомобіль ближче до узбіччя. Після чого , поліцейський висуває ОСОБА_1 вимогу пройти огляд на стан сп`яніння  з використанням спеціального технічного засобу, яка не виконується ОСОБА_1 з поясненням про те, що він не керував транспортним засобом.
 
Зазначене джерело  не містить доказів, які б спростовували пояснення ОСОБА_1 про те, що він до появи працівників поліції тривалий час не керував транспортним засобом, а включений двигун використовував для обігріву салону транспортного засобу , оскільки ночував у ньому.
 
Протокол про адміністративне правопорушення та направлення на огляд водія транспортного засобу на стан алкогольного сп`яніння до КП «Соціотерапія», складені поліццейським,  не мають об`єктивнх даних, які б свідчили про порушення ОСОБА_1 вимог п.2.5 ПДР.
 
Таким чином, переконливих доказів того, що ОСОБА_1   був особою, яка керує транспортнм засобом, тобто суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, матеріали справи не містять.
 
Крім того, на відеозапису події, наданому поліцейським, не зафіксована вимога поліцейського пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я.
 
Отже, доказами по справі не спростовуються і твердження ОСОБА_1 про висування йому поліцейським вимоги пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі, а відповідальності за відмову від проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів КУПАП не містить.
 
Доводи апеляційної скарги про те, що штовхання автомобіля ОСОБА_1 не є керуванням транспортним засобом, не  мають доказового значення, оскільки постанова судді місцевого суду не містить посилання на цю обставину.
 
Також не є слушними доводи апеляційної скарги про недопустимість доказів у відеозапису події внаслідок його перервності, так як на ньому зафіксовані усі обставини події, а формальне недотримання принципу безперервності запису не свідчить про порушення прав та свобод особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.
 
Відповідно до вимог ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.
 
Особою, який склав протокол про адміністративне правопорушення, належних та допустимих доказів порушення ОСОБА_1 вимог п.2.5 ПДР, а відтак і наявності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не зібрано та до матеріалів справи не долучено.
 
За таких обставин вимоги апеляціної скарги є слушними, а постанова підлягає скасуванню із закриттям провадження по справі на підставі п.1 ст.247 КУпАП.
Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, 
 
    П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, задовольнити .
Постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 23 грудня 2021 року щодо ОСОБА_1 скасувати, а провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю  у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                                      В. Р. Шроль