УХВАЛА

11 січня 2022 року 
м. Київ

cправа №  902/808/19 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Картере В.І. - головуючий, Банасько О.О., Пєсков В.Г.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "КМТ" в особі ліквідатора Сокотуна Віталія Апполінарійовича 
на ухвалу Північно-західного апеляційного господарського суду від 06.12.2021 (колегія суддів у складі: Савченко Г.І. - головуючий, Юрчук М.І., Демидюк О.О.) 

у справі № 902/808/19
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "КМТ"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Квартал" 
про стягнення 4000000,00 грн, 

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія "КМТ" в особі ліквідатора Сокотуна Віталія Апполінарійовича 20.12.2021 подало до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Північно-західного апеляційного господарського суду від 06.12.2021 про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "КМТ" в особі ліквідатора Сокотуна Віталія Апполінарійовича на рішення Господарського суду Вінницької  області від  13.11.2019 у справі № 902/808/19.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий Квартал" 24.12.2021 подало до Верховного Суду заперечення на касаційну скаргу, в яких просить  відмовити у відкритті касаційного провадження за вказаною касаційною скаргою. Відповідач посилається на те, що висновок Північно-західного апеляційного господарського суду про відсутність підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Вінницької області від 13.11.2019 відповідає вимогам Господарського процесуального кодексу України. 

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка застосовується як  джерело права при розгляді справ судами згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", умови прийнятності касаційної скарги, згідно норм законодавства, можуть бути більш суворими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: "Levages Prestations Services v. France" від 23.10.1996; "Brualla Gomes de la Torre v. Spain" від 19.12.1997).

Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (див. de Rada Cavanilles v. Spain, рішення від 28.10.1998, Reports 1998 -VIII, с. 3255, § 45, Peretyaka and Sheremetyev v. Ukraine, № 17160/06 та № 35548/06, § 34, ЄСПЛ, від 21.12.2010).

У справі "Устименко проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що сама концепція "поважних причин" не є чіткою, тому для національних судів ще важливішим було вказати причини свого рішення про поновлення пропущеного строку і відновлення провадження у справі заявника. Якщо строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності.

Отже, в контексті зазначеного необхідність перегляду судового рішення, що набрало законної сили та чинне 2 роки, має бути зумовлена виключними обставинами (оскільки може мати наслідком порушення прав інших осіб, які покладаються на чинність рішення, здійснюючи свої права та обов`язки протягом усього часу чинності цього рішення), наявність яких є очевидною та безспірною, що обґрунтовувало би порушення принципу правової визначеності, який вимагає поваги до остаточного рішення суду, та виправдовувало таке порушення необхідністю відновлення прав та охоронюваних законом інтересів особи, яка звернулася до суду за таким переглядом, а також неможливістю цієї особи відновити свої права шляхом використання передбачених законом інших способів захисту. 

Фактично норма про можливість поновлення процесуальних строків є, по суті, пільгою, яка може застосовуватися як виняток із загального правила, оскільки в іншому випадку нівелюється суть чіткого встановлення законодавцем кожного з процесуальних строків (аналогічна позиція викладена у постанові Верховного суду від 09.10.2018 у справі № 5/452/06.

Приписами п. 2 ч. 2 ст. 293 ГПК України встановлено, що у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Отже, наведена норма закону надає Верховному Суду право використовувати процесуальний фільтр, закріплений у п. 2 ч. 2 ст. 293 ГПК України, що повністю узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, положеннями ст. 129 Конституції України, завданнями і принципами господарського судочинства.
Здійснивши перевірку касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "КМТ" в особі ліквідатора Сокотуна Віталія Апполінарійовича та доданих до неї матеріалів, Суд дійшов висновку, що в прийнятті касаційної скарги слід відмовити з огляду на таке. 

Рішенням Господарського суду Вінницької області від 13.11.2019 у справі                                       № 902/808/19 відмовлено в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "КМТ" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Квартал" про стягнення 4000000,00 грн. 

19.11.2021 Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія "КМТ" в особі ліквідатора Сокотуна Віталія Апполінарійовича подало апеляційну скаргу на рішення Господарського суду Вінницької області від 13.11.2019 у справі                      № 902/808/19 до Північно-західного апеляційного господарського суду разом із клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження.

У вказаному клопотанні скаржник зазначив, що про судове рішення від 13.11.2019 у справі № 902/808/19 він дізнався лише 16.09.2021, після отримання відзиву у справі № 902/1023/19 (902/682/21), оскільки колишнім керівництвом боржника в порушення вимог Кодексу України з процедур банкрутства не було передано ліквідатору боржника Сокотуну Віталію Апполінарійовичу первинну документацію Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "КМТ" та інформацію стосовно укладання договорів про надання поворотної фінансової допомоги Товариству з обмеженою відповідальністю "Торговий Квартал" і здійснення розрахунків по ним та будь-яких документів щодо наявності дебіторської заборгованості боржника. Отже, скаржник вважає, що вказані обставини пропуску строку на апеляційне оскарження  є такими, що не залежали від волі ліквідатора боржника і є підставою для відновлення строку на апеляційне оскарження. 

Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 261 ГПК України  незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: 1) подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, інтереси та (або) обов`язки; 2) пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Отже, при вирішення питання про можливість поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження судових рішень, пропущеного зі спливом значного періоду часу (більше одного року з дня складання повного тексу судового рішення), апеляційним судам слід враховувати, що національним законодавством встановлено присічний строк на апеляційне оскарження судових рішень відповідно до ч. 2 ст. 261 ГПК України. 

У пункті 24 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Надточій проти України" та пункті 23 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Гурепка проти України №2" наголошується на принципі рівності сторін, одному із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість  відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом. 

Відповідно до сталої практики Європейського суду з прав людини, сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення від 26.04.2007 у справі "Олександр Шевченко проти України", від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України" та від 14.10.2007 у справі "Трух проти України"). 

На зацікавлену сторону покладається обов`язок проявити належну увагу в захисті своїх інтересів та вживати необхідних заходів, щоб ознайомитись з подіями процесу (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Богонос проти Росії" від 05.02.2004). 

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 06.12.2021 у справі № 902/808/19 відмовлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Компанія "КМТ" в особі ліквідатора Сокотуна Віталія Апполінарійовича у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою на рішення Господарського суду Вінницької області від 13.11.2019, оскільки ненадання документів та інформації колишнім керівництвом боржника не позбавили можливості ліквідатора боржника отримати таку інформацію з Єдиного державного реєстру судових рішень щодо Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "КМТ", а отже скаржник не навів у клопотанні доказів стосовно наявності непереборних обставин передбачених п. 2 ч. 2 ст. 261 ГПК України. 

Постановою Господарського суду Вінницької області від 30.06.2020 у справі                                   № 902/1023/19 призначено ліквідатором Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "КМТ" арбітражного керуючого Сокотуна Віталія Аполлінарійовича, повноваження якого передбачені ст. 61 Кодексу України з процедур банкрутства. Так, зокрема, ліквідатор боржника проводить інвентаризацію та визначає початкову вартість майна банкрута, аналізує фінансовий стан банкрута, виконує повноваження керівника (органів управління) банкрута, заявляє до третіх осіб вимоги щодо повернення банкруту сум дебіторської заборгованості, подає до суду заяви про визнання недійсними правочинів (договорів) боржника тощо.

При прийнятті ухвали від 06.12.2021, що є предметом касаційного оскарження, апеляційний суд розглянув  клопотання ліквідатора товариства-позивача про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення місцевого суду від 13.11.2019 та встановив, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія "КМТ" в особі ліквідатора Сокотуна Віталія Апполінарійовича  звернулось до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою 19.11.2021, тобто зі спливом двох років з дня постановлення рішення Господарського суду Вінницької області від 13.11.2019; долученими до матеріалів справи повідомленнями про вручення поштового відправлення підтверджуються обставини належного повідомлення судом першої інстанції позивача  про рішення Господарського суду Вінницької області від  13.11.2019; водночас, товариство, від імені якого з апеляційною скаргою звернувся ліквідатор Сокотун Віталій Апполінарійович, не навело поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили, тоді як зміна керівника (призначення ліквідатора боржника) юридичної особи-позивача не є такою обставиною.

Відмовляючи ліквідатору Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "КМТ" Сокотуну Віталію Апполінарійовичу у відкритті апеляційного провадження на рішення Господарського суду Вінницької області від 13.11.2019 у справі               № 902/808/19 ухвалою від 06.12.2021 в порядку ч. 2 ст. 261 ГПК України, суд апеляційної інстанції виходив з того, що встановлений процесуальним законом строк на апеляційне оскарження є присічним та обмежується періодом в один рік з дня складення повного тексту оскаржуваного судового рішення, водночас, скаржником не наведено поважних причин пропуску процесуального строку на апеляційне оскарження рішення місцевого суду від 13.11.2019, які можна було б вважати особливими чи непереборними обставинами, що зумовили пропуск процесуального строку на апеляційне оскарження зазначеного рішення суду та об`єктивно б свідчили про можливість поновлення пропущеного процесуального строк на підставі п. 2 ч. 2 ст. 261 ГПК України.

Верховний Суд вважає, що правильне застосування апеляційним господарським судом норм процесуального права (п.п. 1, 2 ч. 2 ст. 261 ГПК України) є очевидним та не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування при прийнятті ухвали від 06.12.2021 у справі № 902/808/19  про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "КМТ" в особі ліквідатора Сокотуна Віталія Апполінарійовича на рішення Господарського суду Вінницької області від  13.11.2019, яку подано зі спливом двох років з дня прийняття оскаржуваного судового рішення.

З урахуванням наведеного Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "КМТ" в особі ліквідатора Сокотуна Віталія Апполінарійовича на ухвалу Північно-західного апеляційного господарського суду від 06.12.2021 у справі № 902/808/19 на підставі ч. 2 ст. 293 ГПК України. 

Керуючись статтями 233, 234, 235, 293 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд 

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі № 902/808/19 за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "КМТ" в особі ліквідатора Сокотуна Віталія Апполінарійовича на ухвалу Північно-західного апеляційного господарського суду від 06.12.2021.

2. Касаційну скаргу разом з доданими до неї матеріалами надіслати скаржнику. Копію касаційної скарги залишити у Верховному Суді.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                          В. Картере 

Судді                                                                                                    О. Банасько          

                                                                                                    В. Пєсков