ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1976/22 Справа № 210/5131/20 	  	Суддя у 1-й інстанції - Сільченко В. Є. Суддя у 2-й інстанції - Бондар  Я. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2022 року                                                                м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді - Бондар Я.М.
суддів - Барильської А.П., Зубакової В.П.,
секретар судового засідання -Кислиця І.В.

сторони справи :
позивач - ОСОБА_1 
відповідач - Комунальний заклад «Криворізька міська лікарня №1»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 , яка діє від імені позивача ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 вересня 2021 року, ухваленого суддею Сільченком В.Є. у м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, відомості щодо дати складання повного тесту судового рішення відсутні, -

В С Т А Н О В И В :

В вересні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Комунального закладу «Криворізька міська лікарня №1», тертя особа ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої злочином.
В обґрунтування позовних вимог зазначила, що  10.03.2017 року в ході проведення планового оперативного втручання її синові,  ОСОБА_4 , госпіталізованого з діагнозом викривлення носової перегородки, хронічний риніт в приміщенні операційного залу отоларингологічного відділення КЗ «Криворізька міська лікарня №1» ДОР» лікар ОСОБА_3 , належним чином не виконуючи покладені на нього професійні обов`язки, внаслідок недбалого до них ставлення, які міг та повинен був передбачити, та запобігти розвитку несприятливих наслідків, шляхом раціонального використання медичного інструментарію, дозованого застосування сили при проведенні втручання, виходячи зі спеціальної професійної підготовки та лікарського досвіду, допустив технічний недолік хірургічного втручання, а саме ушкодження структур організму пацієнта поза межами плану операції.
Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 591 проведеної в період часу з 23.03.2017 р. по 13.04.2017 р., її сину було спричинено тілесних ушкоджень у вигляді відкритої черепно-мозкової травми, що спричинено прижиттєво від дії твердого предмету з обмеженою контактуючою поверхнею, відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень і знаходиться в прямому причинному зв`язку з тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 о 07:30 години в КЗ «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня гм. І.І. Мечникова» її сину констатовано біологічну смерть.
Відповідно до висновку повторної комісійної судово-медичної експертизи №175/к проведеної в період часу з 15.03.2018 року по 13.04.2018 року в КУ «Запорізьке обласне бюро судово-медичної експертизи» ЗОР, настанням смерті ОСОБА_4 безпосередньо пов`язано із діями лікаря ОСОБА_3 .
Загальна сума витрат позивачки, пов`язаних із неправомірними діями ОСОБА_3 , склала 141 871 грн., з яких: 14182,32 грн. - на лікування; 78689 грн. - на поховання; 49000 грн. - за виготовлення та встановлення могильної споруди. 
Окрім того, з вини ОСОБА_3 позивачці завдано значної моральної шкоди, яка полягає у душевному болю та стражданнях від втрати рідної для неї людини - сина. Подія, яка забрала життя її сина це - не просто злочин, це - жах, горе, яке охопило всю родину. До теперішнього часу, вона не може забути тих хвилин, які довелось їй пережити. Її син пішов з життя саме з вини лікаря ОСОБА_3 . 
Смерть сина стала причиною порушення і втрати зв`язків з рідними, друзями, знайомими, адже тривале перебування в шоковому стані та вимушене перебування вдома при погіршенні самопочуття внесло свої не бажані корективи у відносини між вказаними вище людьми.
Внаслідок смерті сина, їй були заподіяні моральні страждання, що потягли за собою погіршення реалізації професійних можливостей, відносин з оточуючими. 
У зв`язку з вищевикладеним, позивач просила суд, стягнути з Комунального закладу «Криворізька міська лікарня №1» Дніпропетровської обласної ради» на її користь матеріальну шкоду, завдану злочином, у розмірі 141 871,32 грн. та моральну шкоду у розмірі 500 000 грн.
Рішенням Дзержинського районного суду Дніпропетровської області від 09 вересня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.
Стягнуто з Комунального закладу «Криворізька міська лікарня №1» Дніпропетровської обласної ради» на корить ОСОБА_1 матеріальну шкоду, завдану злочином у розмірі 141 871 гривня 32 копійки.
Стягнуто з Комунального закладу «Криворізька міська лікарня №1» Дніпропетровської обласної ради» на корить ОСОБА_1 моральну шкоду, завдану злочином, у розмірі 200000,00 гривень.
В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.
Стягнуто з Комунального закладу «Криворізька міська лікарня №1» Дніпропетровської обласної ради» на користь держави судовий збір у розмірі 3418 гривень 71 копійка.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 , яка діє від імені позивача ОСОБА_1 ставить питання про зміну рішення суду в частині розміру моральної шкоди, стягнутої на користь позивача, просить збільшити його розмір до заявленого ним у позові, оскільки він значно занижений та не відповідає глибині моральних страждань позивача та принципу розумності, виваженості і справедливості. . 
В мотивування доводів апеляційної скарги представник позивача зазначає, що в результаті неправомірних дій лікаря ОСОБА_3 позивачка втратила душевний спокій та нормальний сон і до сьогоднішнього дня не моде відійти від тих жахливих подій, які їй довелось пережити.
Смерть сина стала причиною порушення і втрати зв`язків позивача з рідними, друзями знайомими. Внаслідок смерті сина позивачці заподіяні моральні страждання, які потягли погіршення реалізації професійних можливостей та відносин з оточуючими.
Позивач змішена прикладати великі зусилля для збереження сім`ї, нормальних відносин з близькими.Стан здоров`я вимагає від позивача значних зусиль для організації свого життя та встановлення нових порядків спілкування з оточуючими, її не покидає відчуття глибокої депресії.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Рішення суду першої інстанції не оскаржено в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення з КЗ «Криворізька міська лікарня №1 ДОР» матеріальної шкоди, завданої злочином у розмірі 141 871,32 грн., тому, відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, в цій частині не підлягає перегляду судом апеляційної інстанції.
Заслухавши доповідь судді - доповідача, позивача ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2 , яка кожна окремо просила рішення суду першої інстанції змінити збільшивши розмір відшкодування моральної шкоди до заявленого у позові, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.
Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 суд першої інстанції керувався вимогами ст.ст. 1168, 1171 ЦК України та виходив з того, що діями лікаря ОСОБА_3 позивачу завдано моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для відшкодування моральної шкоди, однак не погоджується з визначеним судом розміром моральної шкоди, з огляду на наступне.
Відповідно до положень ст.1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.
У п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31 березня 1995 року №4 (зі змінами) визначено, що за моральну (немайнову) шкоду, заподіяну працівником під час виконання трудових обов`язків, відповідальність несе організація, з якою цей працівник перебуває у трудових відносинах, а останній відповідає перед нею в порядку регресу.
Відповідно до ст. 23 ЦК України особа, якій завдано збитків, має також право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
Частиною 2 ст. 1168 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.
Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_4 було госпіталізовано з діагнозом викривлення носової перегородки, хронічний риніт, та на 10.03.2017 року призначено проведення планового оперативного втручання.
Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть №591 від 23.03.2017 року ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 внаслідок травми, яка мала місце 10.03.2017 року під час хірургічного втручання (т. 2 а.с. 21 кримінальної справи).
Згідно висновку експерта №591 року смерть ОСОБА_4 настала від відкритої черепно-мозгової травми у вигляді перелому кісток черепа та крововилевів під оболонки і у речовину головного мозку, що підтверджується даними судово-медичної експертизи трупу (т.2 а.с. 39-45 кримінальної справи).
Відповідно до висновку експерта №175/к несприятливі наслідки проведеного оперативного втручання безпосередньо пов`язані з діями хірурга (згідно протоколу операції ОСОБА_3 ). Спричинена черепно-мозгова травма є результатом впливу на структури передньої черепної ямки, тканину головного мозку, його оболочки та судини хірургічного інструментарію (т.3 а.с. 198-229 кримінальної справи).
Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19.06.2020 року у справі № 210/2093/18, провадження 1-кп/210/126/20, яка набрала законної сили 27 червня 2020 року ОСОБА_3 звільнено від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.140 КК України на підставі ст.49 КК України у зв`язку з закінченням строків давності. Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.140 КК України - закрито на підставі ч. 2 ст. 284 КПК України (а.с. 30-31).
Відповідно до ст.49 КК України, суд може закрити кримінальну справу у зв`язку із закінченням строків давності. Однак, звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності не має реабілітуючого характеру і означає визнання факту вчинення особою злочину, тому закон надає йому право заперечувати проти закриття справи (провадження) і в такому разі судовий розгляд продовжується у загальному порядку. 
Відповідно до положень цивільного судочинства, саме ухвала суду про закриття кримінальної справи з нереабілітуючих підстав, зумовлює виникнення у потерпілого (позивача) цивільно-процесуального права на пред`явлення позову, а відносини з відшкодування шкоди трансформуються в деліктні зобов`язання щодо відшкодування шкоди завданої злочином.
На підставі викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що саме в результаті дій завідувача отоларингологічного відділення, лікаря-отоларинголога ОСОБА_3 завдано черепно-мозокову травму в результаті якої ОСОБА_4 , помер.
Разом з тим, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги представника позивача про те, що розмір стягнутої судом моральної шкоди з відповідача необґрунтований та заниженим. Так, при вирішенні питання про розмір відшкодування моральної шкоди, заподіяної позивачу, суд не в повній мірі врахував роз`яснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 р. (з подальшими змінами) "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. 
Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).
Смерть рідної людини, це не відновлювана втрата, що спричиняє страждання та хвилювання.
Встановити ціну людського життя, повернути близьку людину неможливо. Моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає, і не може бути точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи.
Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.
Колегія суддів, беручи до уваги глибину і тривалість моральних страждань позивача, характер психологічної травми, яку вона отримала у зв`язку зі смертю рідної людини, конкретні обставини по справі, істотність вимушених змін у життєвих стосунках позивача, яка втратила турботу та підтримку близької людини, наслідки, що наступили, та їх невідворотність,  вважає за необхідне змінити рішення суду в частині визначеного судом розміру моральної шкоди, стягнутої з Комунального закладу «Криворізька міська лікарня №1» Дніпропетровської обласної ради» і збільшити його з 200 000 гривень до 300 000 гривень.
Відповідно до ч.13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат. 
Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
У зв`язку з чим, колегія суддів змінює рішення суду першої інстанції в частині розміру судового збору, стягнутого з Комунального закладу «Криворізька міська лікарня №1» Дніпропетровської обласної ради» на користь держави та збільшує цей розмірі з 2000 грн. до 3 000 грн., тобто до одного відсотка від стягнутого розміру моральної шкоди.
У зв`язку з чим, з відповідача Комунального закладу «Криворізька міська лікарня №1» Дніпропетровської обласної ради» на користь держави, підлягає стягненню судовий збір 4418,71 грн. за подання позивачем апеляційної скарги.
В іншій частині рішення суду відповідає нормам матеріального та процесуального права
Керуючись ст.ст. 367, ст. 374, п. 2 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 , яка діє від імені позивача ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 вересня 2021 року змінити, збільшивши розмір моральної шкоди, стягнутої з Комунального закладу «Криворізька міська лікарня №1» Дніпропетровської обласної ради» з 200 000 грн. до 300 000 грн.
Рішення Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 вересня 2021 року змінити, збільшивши розмір стягнутого з Комунального закладу «Криворізька міська лікарня №1» Дніпропетровської обласної ради» на користь держави судового збору з 3418,71 грн. до 4418,71 грн.. 
В іншій частині рішення суду залишити без змін.
Стягнути з Комунального закладу «Криворізька міська лікарня №1» Дніпропетровської обласної ради» за подання апеляційної скарги позивача на користь держави судовий збір у розмірі 6628, 06 грн.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 24 лютого 2022 року.

Головуючий:

Судді: