ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
79010, м.Львів, вул.Личаківська,81
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" лютого 2022 р.                                                                Справа №914/2537/21

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді                                                  Галушко Н.А.
суддів                                                                      Желіка М.Б.
Орищин Г.В.

секретар судового засідання Олійник Н.

за участю представників сторін:
від позивача Романчук Ю.Р.- представник
від відповідача: Седлецький І.Г.- адвокат

розглядаючи апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Кротової Аліни Аркадіївни б/н від 21.12.2021 (вх.ЗАГС 01-05/4249/21 від 21.12.2021)
на рішення Господарського суду Львівської області від 15.11.2021 (суддя Манюк П.Т., м.Львів, повний текст складено 24.11.2021) 
у справі №914/2537/21
за позовом: Приватного підприємства «ГРД», м.Львів
до відповідача Фізичної особи-підприємця Кротової Аліни Аркадіївни, м.Львів 
про стягнення заборгованості в сумі 501  169,71грн

Короткий зміст позовних вимог та рішення суду першої інстанції.
Приватне підприємство "ГРД" звернулося до Господарського суду Львівської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Кротової Аліни Аркадіївни про стягнення 508 687, 26 грн заборгованості.
В обґрунтування своїх позовних вимог, позивач посилається на те, що в порушення умов договору оренди майна та приміщень від 01.09.2020 № ГРД/10, відповідач не сплатив позивачу вартість оренди за час користування майном, заборгованість відповідача становить 455 000, 00 грн.  Крім стягнення заборгованості зі сплати орендної плати, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь інфляційні втрати в розмірі 15 952, 34 грн, 3 % річних в розмірі 5 275, 52 грн, штраф в розмірі 20 000, 00 грн та відшкодувати вартість оренди окремих елементів благоустрою міста Львова для розміщення літнього майданчика в розмірі 4 941, 85 грн.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 15.11.2021 у справі №914/2537/21 позовні вимоги задоволено повністю, стягнено з Фізичної особи - підприємця Кротової Аліни Аркадіїни на користь Приватного підприємства "ГРД" суму в розмірі 508 687, 26 грн, з яких: 455 000, 00 грн основного боргу; 15 952, 34 грн інфляційних втрат;  5 275, 52 грн 3% річних; 20 000, 00 грн штрафу; 4 941, 85 грн відшкодування вартості оренди окремих елементів благоустрою; 7 517, 55 грн судового збору.
Рішення суду мотивовано тим, що відповідач не виконав покладених на нього обов`язків щодо сплати орендної плати. Відповідачем не доведено обставин, що свідчили б про те, що він протягом року не користувався об`єктом оренди та не надано жодних доказів звернення до позивача (орендодавця) із повідомленнями про неможливість використання орендованого майна, із пропозиціями щодо дострокового припинення договору та повернення майна.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.
Фізичною особою-підприємцем Кротовою А.А. подано апеляційну скаргу б/н від 21.12.2021 (вх.ЗАГС 01-05/4249/21 від 21.12.2021), в якій просить скасувати рішення Господарського суду Львівської області від 15.11.2021 у справі №914/2537/21 та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на те, що рішення суду є необгрунтованим.
Скаржник зазначає, що жодного акту про надання орендних послуг зі сторони ПП «ГРД» ФОП Кротовій А.А. не надавалось у зв`язку з невикористанням останньою приміщення.
Також, скаржник вважає, що судом не взято до уваги, що сторони договору погодили та передбачили умову, якою визначили, що у випадку несвоєчасної сплати орендної плати, договір є розірваним з ініціативи орендаря. Враховуючи позицію позивача, що жодної орендної плати не було здійснено, то доцільно вважати за умовами договору Договір оренди майна та приміщень № ГРД/10 від 01.09.2020 таким, що є розірваним з 05.09.2020.

ПП «ГРД» у відзиві на апеляційну скаргу просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, рішення суду залишити без змін, посилаючись на те, що відповідачем проігноровано вимоги про повернення об`єкта оренди у відповідності з умовами договору та повернено орендоване майно після подачі позовної заяви та відкриття провадження у справі.
Посилання відповідача, що приміщення не використовувалося останнім спростовується спожитими комунальними послугами, які підтверджуються показами засобів обліку електроенергії, води та газу.

Процесуальні дії суду у справі.
Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.12.2021 справу №914/2537/21 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Галушко Н.А., судді Желік М.Б., Орищин Г.В.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 28.12.2021 поновлено пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Львівської області від 15.11.2021 у справі №914/2537/21, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця Кротової Аліни Аркадіївни б/н від 21.12.2021 (вх.ЗАГС 01-05/4249/21 від 21.12.2021), призначено справу №914/2537/21 до розгляду на 25.01.2022, судове засідання 25.01.2022 не відбулося.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 02.02.2022 призначено розгляд справи на 22.02.2022.
Відповідно до ст.240 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 22.02.2022 оголошено вступну та резолютивну частини постанови Західного апеляційного господарського суду.

Обставини справи.
між ПП "ГРД" та ФО-П Кротовою А.А. укладено договір оренди майна та приміщень від 01.09.2020 № ГРД/10, на підставі якого орендодавець передає, а орендар приймає у строкове, платне користування майно (згідно додатків) та приміщення (далі майно) кафе площею 116, 6 кв.м., та комора в підвалі площею 8, 0 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Кривоноса, 19, які позначені у технічному паспорті нежитлових приміщень № 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, копія якого додається до даного договору і є його невід`ємною частиною. Орендар зобов`язується використовувати об`єкт оренди виключно для розміщення кафе, ресторану, закладу громадського харчування (п. 2.1. договору).
Згідно п. 3.1 договору, передача майна здійснюється 01.09.2020 за актом передачі-приймання, який підписується повноважними представниками орендаря та орендодавця. Майно вважається переданим з моменту підписання сторонами акту передачі-приймання майна (п. 3.2 договору).
Актом від 01.09.2021 підтверджено передачу позивачем відповідачу майна, що є предметом договору, в оренду, зауважено, що претензій до технічного та естетичного стану майна немає, в акті вказані показники лічильників обліку електроенергії, холодної води та газу.
Згідно п. 1.2 договору за користування майном орендар сплачує орендодавцеві орендну плату.
Пунктом 5.1 договору передбачено, що щомісячна вартість оренди становить                   40 000, 00 грн та сплачується орендарем з першого до п`ятого числа наступного місяця. Сторони погодили, що вартість орендної плати за вересень 2020 року буде становити                   15 000, 00 грн (п.5.2.1 договору).
Відповідно до п. 7.1.2 договору, орендар зобов`язується своєчасно здійснювати орендні та інші платежі згідно умов даного договору .
В порушення умов договору, відповідач не виконав покладених на нього обов`язків щодо сплати орендної плати, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість в розмірі  455 000, 00 грн, яку позивач просить стягнути з відповідача у судовому порядку..

Норми права та мотиви, якими керується суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та висновки суду за результатами розгляду апеляційної скарги.
Відповідно до ч.2 ст.4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.
Згідно ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до п.1 ч.2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Як зазначалось вище, між сторонами на підставі договору оренди існують правовідносини оренди нерухомого майна.
Згідно ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Аналогічне положення містить ст. 193 Господарського кодексу України, зокрема, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.
Відповідно до ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. За найм (оренду) майна з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму (ч.1 ст.762 ЦК України).
Орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством (ч.1 ст.286 ГК України).
Як вбачається із матеріалів справи, згідно акту передачі-приймання майна до договору оренди від 01.09.2020 № ГРД/10, відповідачем прийнято об`єкт оренди для користування та через рік 03.09.2021 позивач повернув об`єкт оренди відповідачу, що підтверджується актом передачі-приймання майна до договору оренди від 01.09.2020 № ГРД/10.
Пунктом 5.2 договору сторони узгодили обов`язок сплати орендної плати орендарем з 1-го до 5-го числа наступного місяця без прив`язки до виставлених позивачем рахунків, а тим більше актів наданих послуг.
В ході розгляду справи в суді першої інстанції судом правомірно встановлено, що як вбачається із актів приймання передачі майна по договору оренди №ГРД/10 від 01.09.2020 (від 01.09.2020 та від 03.09.2021), за період перебування орендованого майна у користуванні скаржника, покази електричного лічильника змінилися на 14 060 кВт/год, лічильника холодної води на 151 куб. м, газового лічильника на 1 246 куб. м.
Вищенаведені обставини спростовують твердження скаржника, що жодного акту про надання орендних послуг зі сторони ПП «ГРД» ФОП Кротовій А.А. не надавалось у зв`язку з невикористанням останньою приміщення.
Також, посилання скаржника на те, що судом не взято до уваги, що сторони договору погодили та передбачили умову, якою визначили, що у випадку несвоєчасної сплати орендної плати, договір є розірваним з ініціативи орендаря, судовою колегією також до уваги не приймається, оскільки скаржником не надано жодних доказів звернення до позивача (орендодавця) із повідомленнями про неможливість використання орендованого майна, із пропозиціями щодо дострокового припинення договору та повернення майна. Скаржником не надано суду належних та допустимих доказів у підтвердження невикористання останнім об`єкту оренди протягом року.
На підставі наведених обставин справи та наявних в матеріалах справи доказів, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача заборгованості з орендної плати в розмірі 455 000,00 грн підлягають задоволенню.

Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ч.1 ст. 625 ЦК України).
Згідно із ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
За умовами ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання свого зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Судова колегія, перевіривши здійснений позивачем розрахунок встановила, що нарахування 3 % річних в сумі 5  275,52грн та інфляційних втрат в сумі 15  952,34грн проведено відповідно до вимог ст. 625 ЦК України, отже позовні вимоги в цій частині підлягають до задоволення.

Відповідно до ст. 611 ЦК України правовими наслідками порушення зобов`язання є зокрема, сплата неустойки та відшкодування збитків.
Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.
Пунктом 8.4 договору передбачено, що у разі односторонньої необгрунтованої відмови від виконання зобов`язань за даним договором винна сторона сплачує іншій стороні штраф у розмірі 50 % місячної орендної плати.
Як вбачається із матеріалів справи, позивачем надіслано відповідачу повідомлення про розірвання договору та необхідність повернути орендоване майно, що підтверджується листами № 12 від 26.07.2021 та № 15 від 06.08.2021, проте відповідач об`єкт оренди своєчасно не повернув, а, як зазначалось вище, виконав цей обов`язок лише після відкриття провадження у даній справі.
З огляду на викладене, оскільки, відповідачем не сплачено орендну плату без пояснення причин несплати та не повернуто своєчасно позивачу майно після дострокового припинення договору, що свідчить про односторонню необгрунтовану відмову від виконання зобов`язань за даним договором, позивачем правомірно нараховано відповідачу штраф у розмірі 20 000, 00 грн. 
Судова колегія, перевіривши здійснений позивачем розрахунок штрафу встановила, що позовні вимоги в цій частині в сумі 20  000,00грн підлягають до задоволення.

Відповідно до п. 5.9 договору сторони узгодили, що сума орендної плати не включає в себе оплату комунікаційних, комунальних та інших послуг. Орендар відшкодовує орендодавцю кошти за комунальні та інші послуги на підставі показів засобів обліку та рахунків відповідних організацій.
Згідно договору оренди окремих конструктивних елементів благоустрою міста від 23.10.2020 № Г-256-2020 (П) позивач, виходячи із необхідності використання орендованого майна виключно для розміщення кафе, ресторану, закладу громадського харчування (п. 2.1. договору), щомісячно сплачував Управлінню комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради платежі за розміщення літнього майданчика на вул. М. Кривоноса, 19 за травень - липень 2021 року. 
Враховуючи наведене, позивачем правомірно нараховано відповідачу 4 941, 85 грн сплачених за оренду окремих елементів благоустрою, оскільки оплати були необхідні для використання орендованого відповідачем майна згідно з цільовим призначенням.

Пунктами 1, 3 частини 1 статті 129 Конституції України одними з основних засад судочинства визначені рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. 
Відповідно до ст.13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Відповідно до ст.73 ГПК України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно із п.1 ст.76 ГПК України суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Відповідно до ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
У рішеннях Європейського суду з прав людини у справах “Ryabykh v.Russia” від 24.07.2003 року, “Svitlana Naumenko v. Ukraine” від 09.11.2014 року зазначено, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване частиною 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитись у світлі Преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.
Відповідно до частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
У відповідності до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
За змістом частини 1 статті 237 ГПК України при ухваленні рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин.
Судова колегія, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення у рішенні місцевого суду, дійшла висновків, що суд першої інстанції всебічно, повно та об`єктивно розглянув в судовому процесі всі обставини справи в їх сукупності, дослідив подані сторонами в обґрунтування своїх вимог та заперечень докази; правильно застосував норми матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини прийшла до висновку, що судом першої інстанції правомірно задоволено позовні вимоги.
Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що рішення Господарського суду Тернопільської області від 25.06.2021 у справі № 921/216/21 прийнято у відповідності до норм ст. 234 ГПК України з вірним застосуванням норм матеріального права та дотриманням норм процесуального права, а тому відсутні правові підстави для його скасування та задоволення вимог апеляційної скарги.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.
З врахуванням вищенаведеного, колегія суддів Західного апеляційного господарського суду вважає, що Господарського суду Львівської області від 15.11.2021 у справі №914/2537/21 залишити без змін, апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Кротової Аліни Аркадіївни б/н від 21.12.2021 (вх.ЗАГС 01-05/4249/21 від 21.12.2021)залишити без задоволення.

Відповідно ст. 129 ГПК України судовий збір слід покласти на відповідача.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 275, 276, 282- 284 ГПК України,

Західний апеляційний господарський суд
ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Кротової Аліни Аркадіївни б/н від 21.12.2021 (вх.ЗАГС 01-05/4249/21 від 21.12.2021) залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Львівської області від 15.11.2021 у справі №914/2537/21 залишити без змін.
Судовий збір за розгляд апеляційної скарги покладається на скаржника.

2. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Справу скерувати на адресу місцевого господарського суду.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 09.03.2022.

Головуючий суддя                                                  Галушко Н.А.

суддя                                                                      Желік М.Б.

суддя                                                                      Орищин Г.В.