Справа № 453/2/21                                Головуючий у 1 інстанції: Ясінський Ю.Є. 
Провадження № 22-ц/811/2980/21                Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П. 
Категорія: 39

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
16 грудня 2021 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ в складі: 
                головуючої: Н. П. Крайник 
суддів: О.М. Ванівського, О.Я. Мельничук 
                при секретарі: К.О. Ждан
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ТОВ «Вердикт Капітал» на рішення Сколівського районного суду Львівської області від 17 червня 2021 року у справі за позовом  ОСОБА_1 до ТОВ «Вердикт Капітал», АТ «Альфа-банк», з участю третіх осіб на стороні відповідача, приватного нотаріуса Житомирського міського Нотаріального округу Горай Олега Станіславовича, ТОВ «Кредитні ініціативи», ТОВ «ФК «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» про визнання виконавчого напису нотаріуса та вимогу стягнення боргу такими, що не підлягають виконанню , -

                                        в с т а н о в и в: 

            05.01.2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТОВ «Вердикт Капітал», АТ «Альфа-банк» з участю третіх осіб на стороні відповідача, приватного нотаріуса Житомирського міського Нотаріального округу Горай Олега Станіславовича, ТОВ «Кредитні ініціативи», ТОВ «ФК «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» про визнання виконавчого напису нотаріуса та вимоги стягнення боргу такими, що не підлягають виконанню.
       В обґрунтування позову покликався на те, що вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не врахував та не перевірив факту наявності чи відсутності спору щодо заборгованості, що суперечить чинному законодавству. Крім того, заборгованість за кредитним договором у повному обсязі вже стягнута, а тому повторне стягнення кредиту призведе до подвійного стягнення заборгованості за одне й те саме зобов`язання. Просив позов задоволити.
                 Оскаржуваним рішенням позов задоволено.
       Визнано виконавчий напис №93548 від 20.11.2020 року, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем про стягнення заборгованості за кредитним договором №500952909 від 19.07.2014 року у сумі 82 400(вісімдесят дві тисячі чотириста) гривень 64 копійки із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» таким, що не підлягає виконанню.
       Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» на користь ОСОБА_1 13500 (тринадцять тисяч п`ятсот) гривень судових витрат, пов`язаних з отриманням позивачем професійної правничої допомоги адвоката.
       Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» на користь ОСОБА_1 судовий збір за подачу позову в розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок та 425 (чотириста двадцять п`ять) гривень 65 копійок за забезпечення позову, всього 1266 (одну тисячу двісті шістдесят шість) гривень 45 копійок.
            Рішення суду оскаржило ТОВ «Вердикт Капітал».
       Вважає оскаржуване рішення суду незаконним, необґрунтованим, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права та з невідповідністю висновків суду обставинам справи.
       Зазначає, що безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, яка виключає можливість спору, зокрема, щодо її розміру, строків, за яких вона нарахована, тощо, а відтак, і документів, які підтверджують її безспірність і на підставі яких нотаріус вчиняє виконавчий напис. Документи, що встановлюють заборгованість мають бути однозначними, беззаперечними та стовідсотково підтверджувати наявність у боржника заборгованості перед кредитором. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати і, крім того, бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Зазначає, що в обов`язок нотаріуса входить перевірка безспірності боргу у боржника після надання стягувачем документів, що встановлюють прострочення зобов`язання. При наявності заперечень боржника нотаріус повинен оцінити його аргументи на предмет наявності ознаки безспірності відносно вимог кредитора. За відсутності такої ознаки нотаріус повинен був відмовити у здійсненні виконавчого напису.
       Скаржник не погоджується з розміром стягнутих судом витрат на правничу допомогу в сумі 13 500 грн., та зазначає, що дана справа розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження, фактично правнича допомога була надана лише за складання позовної заяви та заяви про забезпечення позову. Більше того, до початку судового засідання представник позивача - адвокат Цаплак М.І., подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. А тому вважає, що стягнута сума витрат на правничу допомогу є неспівмірною.
       Крім того, позивачем не долучено договору про надання правничої допомоги детального опису дій, які були ним вчинені, документів, які підтверджують оплату. Позивачем не надіслано на адресу сторін підтверджуючі документи на підтвердження витрат на правову допомогу.
            Просить рішення суду скасувати та постановити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
       У засіданні суду апеляційної інстанції представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 проти скарги заперечив, просив скаргу залишити без задоволення, рішення суду залишити без змін.
       Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, тому суд вважає за можливе розглянути справу у їх відсутності.
            Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково з наступних мотивів.             
       Згідно зі статтею 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.
       Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» визначено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
       Аналогічні за змістом положення містяться у пункті 1 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5.
       Стаття 88 Закону України «Про нотаріат» визначає умови вчинення виконавчих написів, відповідно до яких нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.
       Порядок містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).
       Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.
       У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій).
       Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.
       Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (стаття 50 Закону України «Про нотаріат»).
       Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що такеправо виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.
       Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.
       Нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, іне зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.
       Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.
       Між тим, у відповідності до позиції Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду, висловленої в постанові від 06 травня 2020 року у справі№ 320/7932/16-ц(провадження № 61-38989св18), сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.
       З урахуванням статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи у частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.
       Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити у рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.
       Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.
       Така правова позиція Великої Палати Верховного Суду відповідає висновкам, викладеним у раніше ухвалених нею постановах від 27 березня 2019 року у справі№ 137/1666/16-ц(провадження № 14-84цс19) та від 02 липня 2019 року у справі№ 916/3006/17(провадження № 14-278 гс18).
       Судом встановлено, що в листопаді 2020 року позивачем було отримано претензію ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» (вих №13857586 від 13.11.2020 року) з повідомленням про заборгованість за кредитним договором №500952909 від 19.07.2014 року. Згідно даної претензії право вимоги за кредитним договором №500952909 від 19.07.2014 року, укладеним між позивачем та АТ «Альфа-Банк», правонаступником всіх прав та обов`язків якого є ТОВ «Кредитні Ініціативи» за договором факторингу №1 від 21.06.2016 року, правонаступником всіх прав та обов`язків якого є ТОВ «ФК «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» за договором факторингу №2019-1 КІ/ВЕСТА від 26.12.2018 року, правонаступником всіх прав та обов`язків якого є ТОВ «Вердикт Капітал» за договором факторингу №16.01.2019 року від 16.01.2019 року, перейшло до відповідача.
       20.11.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №93548, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості по Кредитному договору №500952909 від 19.07.2014 року в розмірі 82400,64 грн.
       На підставі виконавчого напису 17.12.2020 року приватним виконавцем Малковою М.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №63947369 з примусового виконання виконавчого напису від 20.11.2020 року.
       При цьому, матеріалами справи встановлено, що 11.02.2016 року Сколівським районним судом Львівської області ухвалено рішення у справі №453/1572/15-ц, яким з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа-Банк» стягнуто заборгованість за кредитним договором №500952909 від 19.07.2014 року в розмірі 48938 грн. 14 коп. та судові витрати у сумі 1218 грн.
       Згідно постанови про закінчення виконавчого провадження від 15.04.2019 року за виконавчим листом №453/1572/15-ц, виданим 12.07.2016 року Сколівським районним судом Львівської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь «АТ «Альфа-Банк» заборгованості у розмірі 50156, 14 грн, виконавче провадження закінчено у зв`язку з тим, що боржником у повному обсязі сплачено борг та перераховано такий на користь стягувача.
       Як убачається з рішення Сколівського районного суду Львівської області суду від 11.02.2016 року, довідки «Альфа-Банк» про закриття кредитного договору, постанови про закриття виконавчого провадження та документів, на підставі яких був вчинений виконавчий напис, між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір б/н від 19.07.2014 року, по якому наявне та повністю виконане боржником судове рішення про стягнення з ОСОБА_1 тіла кредиту, відсотків та штрафних санкцій.
       Судом встановлено, що спір щодо розміру заборгованості був вирішений судом у 2016 році, заборгованість за рішенням суду повністю погашена позивачем у 2019 році, про що свідчить довідка АТ «Альфа-Банк» Відділення «Стрийське» від 25.06.2021 року (вх. №57840), в якій зазначено, що кредитний договір № 500952909 від 19.07.2014 року отриманий ОСОБА_1 в АТ «Альфа-Банк» закрито, тому ТОВ «Вердикт Капітал» не мало права звертатися до нотаріуса у 2020 році для вчинення ним виконавчого напису за кредитним договором б/н від 19.07.2014 року, за яким вже було стягнуто заборгованість.         Таким чином ТОВ «Вердикт Капітал» звернулося до нотаріуса з вимогою про повторне стягнення тіла, відсотків за користування кредитом, що суперечить нормам закону, не перевіривши наявність судового рішення та відкритого виконавчого провадження за цим рішенням, яке повністю виконане позивачем.
       Крім того, як убачається з матеріалів справи, ТОВ «Вердикт Капітал», звертаючись з заявою про вчинення виконавчого напису, не надало нотаріусу бухгалтерські первинні документи на підтвердження безспірності суми заборгованості, а надана Товариством виписка з рахунку за своєю правовою природою не є випискою, а є розрахунком заборгованості, який викладений таким чином, що з нього неможливо встановити, яка сума коштів надавалась позивачу, яку суму коштів і коли було повернуто, за який період нараховані проценти, пеня, комісія, а також неможливо за допомогою простих арифметичних дій (множення, поділ, складання, віднімання) перевірити вірність суми заборгованості, заявленою банком. 
       При цьому розрахунок заборгованості, здійснений банком, не є доказом безспірної заборгованості, що відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду від 06 червня 2019 року у справі № 750/1627/18.
       Таким чином, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню з ОСОБА_1 за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.
       Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновоком суду першої інстанції про наявність підстав для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.
            Однак, колегія суддів не може погодитися з висновком суду першої інстанції про стягнення з ТзОВ «Вердикт Капітал» на користь ОСОБА_1 13500 гривень судових витрат, пов`язаних з отриманням позивачем професійної правничої допомоги адвоката, з огляду на наступне.
       Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
       До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).
            Відповідно до положень п.1ч.2,ч.4-6, ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
            У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
       Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
       Встановлено, що представництво інтересів ОСОБА_1 у даній справі здійснювалося адвокатом Цаплаком М.І. згідно договору № 13-05 про надання правової допомоги від 24 грудня 2020 року.
              Згідно Акту виконаних робіт від 17 лютого 2021 року ОСОБА_1 сплатив за надані юридичні послуги адвокатом Цаплаком М.І. згідно договору про надання правової допомоги від 24.12.2020 року 13 500 грн (а.с. 97).
       11.02.2021 року представник ТОВ «Вердикт Капітал» подав заяву про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, яку обґрунтовував тим, що розмір таких, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг. 
       Враховуючи складність даної справи, час, затрачений адвокатом, та обсяг наданих ним послуг, а також доводи заяви представника ТОВ «Вердикт Капітал» про зменшення витрат на правничу допомогу, які сторона сплатила у зв`язку з розглядом справи, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду в частині розміру відшкодування витрат на правову допомогу слід змінити та стягнути з   Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» в користь ОСОБА_1 2000 (дві тисячі) гривень судових витрат на правову допомогу.
       В решті рішення суду залишити без змін.

       Керуючись ст. 367, ст. 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, п.п. 1-4 ч. 1 ст. 376, ст. 381, ст. 382, ст. 383, ст. 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

  п о с т а н о в и в:   

       Апеляційну скаргу ТОВ «Вердикт Капітал» задоволити частково.
       Рішення Сколівського районного суду Львівської області від 17 червня 2021 року в частині суми правової допомоги змінити.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» в користь ОСОБА_1 2 000 (дві тисячі) гривень судових витрат на правову допомогу.
       В решті рішення суду залишити без змін.
       Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови. 
       Повний текст постанови складено 28 грудня 2021 року.

Головуючий:         Н. П. Крайник 

Судді:                О. М. Ванівський 

                                                                                        О. Я. Мельничук