П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

01 лютого 2022 р.	м.Одеса	Справа № 420/9535/21	
Головуючий в 1 інстанції: Токмілова Л.М.
          
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
судді-доповідача – Шляхтицького О.І.,
суддів: Домусчі С.Д., Семенюка Г.В., 

секретар – П`ятіна В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1  на рішення Одеського окружного адміністративного суду  від   07.10.2021 р. по справі  № 420/9535/21 за позовом     Відділення військової підготовки Фахового коледжу морського транспорту Національного університету “Одеська морська академія” до    ОСОБА_1  про зобов`язання вчинити певні дії, –

                                      ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог.
У червні 2021 Відділення військової підготовки Фахового коледжу морського транспорту Національного університету “Одеська морська академія” звернулось з вищевказаним адміністративним позовом, у якому просило стягнути з ОСОБА_1 на користь Міністерства оборони України в особі Відділення військової підготовки Фахового коледжу морського транспорту Національно університету “Одеська морська академія” витрати, пов`язані з утриманням у військовому навчальному підрозділі закладу вищої освіти, у розмірі 456 990 гривень 08 копійок (чотириста п`ятдесят шість тисяч дев`ятсот дев`яносто гривень вісім копійок) .
В обґрунтування позовних вимог зазначалось, що відповідач відрахований з навчання за академічну неуспішність наказом начальника Відокремленого структурного підрозділу “Фаховий коледж морського транспорту Національного університету “Одеська морська академія” від 15.03.2021 № 5/2, та наказом начальника Відділення військової підготовки Фахового коледжу морського транспорту Національного університету “Одеська морська академія” від 16.04.2021 у 74 відповідача виключено із списків особового складу, знято зі всіх видів забезпечення Відділення військової підготовки Фахового коледжу морського транспорту Національного університету “Одеська морська академія”. Зазначеним наказом відповідачу оголошено суму до відшкодування за час навчання у Відділенні військової підготовки Фахового коледжу морського транспорту Національного університету “Одеська морська академія” у сумі 456 990,08 грн. та надано один місяць для добровільного відшкодування витрат, пов`язаних з навчанням. Проте, позивачем не виконано зазначений обов`язок. Невідшкодування на користь Відділення військової підготовки Фахового коледжу морського транспорту Національного університету “Одеська морська академія” відповідачем суми витрат, пов`язаних з його утриманням в Відділенні, тягне за собою порушення економічних і оборонних інтересів держави. 
Відповідач проти задоволення позову заперечував, надав до суду першої інстанції відзив на позовну заяву, у якому зазначив,  що кошти у якості оплати часу служби військовослужбовця не є витратами із навчання, а належать до видатків у сфері соціального забезпечення військовослужбовця, а відтак, виплачене грошове забезпечення за реальний пройдений період військової служби не підлягає поверненню. На переконання відповідача винагорода за службу військовослужбовця підпадає під охорону за режимом статті 43 Конституції України і не підлягає поверненню за жодних умов, адже грошове забезпечення є правовим аналогом заробітної плати. До того ж, стягнення коштів з відповідача є втручанням у право власності на майно, а саме конвенційне право мирно володіти своїм майном. Водночас відповідач наполягає на тому, що він не відмовлявся добровільно відшкодувати витрати, пов`язані із моїм утриманням у вищому навчальному закладі, оскільки не отримував від Академії розрахунку суми належних до відшкодування витрат, тобто йому не було запропоновано у добровільному порядку відшкодувати витрати, які є предметом стягнення у цій справі.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Одеський окружний адміністративний суд рішенням від 07 жовтня 2021 року позов задовольнив.
Стягнув з ОСОБА_1 на користь Міністерства оборони України в особі Відділення військової підготовки Фахового коледжу морського транспорту Національно університету “Одеська морська академія” витрати, пов`язані з утриманням у військовому навчальному підрозділі закладу вищої освіти, у розмірі 456990 гривень 08 копійок (чотириста п`ятдесят шість тисяч дев`ятсот дев`яносто гривень вісім копійок) на р/р Інституту ВМС НУ “ОМА” (ЄДРПОУ 26614030, UА 508201720313221001201088981, ДКСУ м. Київ).

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.
В апеляційній скарзі зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм процесуального та неправильним застосуванням норм матеріального права, неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків суду обставинам справи, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, у зв`язку з чим просить його скасувати та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити.
Апелянт, мотивуючи власну правову позицію, акцентує на таких обставинах і причинах незаконності і необґрунтованості оскаржуваного судового рішення:
- адміністративний позов про стягнення з відповідача витрат пов`язаних з утриманням останнього у вищому навчальному закладі подано позивачем з порушенням строку, встановленого ч. 5 ст. 122 КАС України, отже є наявність підстав для скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового про залишення позовної заяви без розгляду.
- суд першої інстанції не врахував, що винагорода за службу військовослужбовця підпадає під охорону за режимом статті 43 Конституції України і не підлягає поверненню за жодних умов, адже грошове забезпечення є правовим аналогом заробітної плати, як і не є складовою освітніх послуг;
- відсутні підстави для стягнення з відповідача витрат, пов`язаних з його утриманням під час навчання у позивача в частині суми грошового забезпечення, яке відповідно до Розрахунку фактичних видатків державного бюджету по КЕКВ-2112 "Грошове забезпечення військовослужбовців" які підлягають відшкодуванню відповідачем за період навчання (військової служби) з 29.08.2018 по 16.04.2021, складає 362 186, 21 грн
- суд першої інстанції не врахував, що, постанова Кабінету Міністрів України (Порядок № 964), на яку посилається позивач, є підзаконним нормативно-правовими актом, яка приймається у відповідності до виконання Законів України, у зв`язку з чим, не можуть змінювати в бік звуження права громадян на грошове забезпечення (заробітну плату), які встановлено нормативно-правовими актами вищої юридичної сили;
- судом першої інстанції не взято до уваги, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1215 Цивільного кодексу України, не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача, а відповідно п. 4.1 розділу 4 контракту та п. 3 Порядку № 964 у вказаній частині суперечать зазначеній нормі Закону.
Відповідну правову позицію підтримав і Верховний Суд, що викладена в постанові від 11.02.2019 року у справі № 617/640/16-ц;
- Згідно із пунктом 13 Порядку № 260 грошове забезпечення, виплачене в розмірах, установлених Кабінетом Міністрів України, які діяли на дату виплати, поверненню не підлягає, крім випадків повернення сум грошової  допомоги (при звільненні з військової служби) у разі скасування наказу відповідного командира про звільнення військовослужбовця з військової служби відповідно до чинного законодавства України.
- відсутні підстави для стягнення з колишнього курсанта витрат, пов`язаних із утриманням під час навчання, як особі, яка перебувала на публічній службі,у частині відшкодування сум грошового забезпечення у розмірі 362 186, 21 грн., оскільки суми грошового забезпечення військовослужбовця не визначені законом такими, що включаються у витрати, пов`язані із утриманням військовослужбовця у вищому навчальному закладі:
- в розумінні положень ч. 4 ст. 5 КАС України та п. 2 Порядку № 964, Інститут не є належним позивачем у цій справі;
- інші доводи апеляційної скарги відтворюють зміст відзиву до позову.
Особи, що беруть участь у справі, про дату, час і місце судового розгляду були належно сповіщені відповідно до статей 124-130 КАС України, в судове засідання не з`явились, враховуючи що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні не обов`язкова, колегія суддів у відповідності до частини 2 статті 313 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін.
Згідно зі статтею 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Обставини справи.

Суд першої інстанції встановив, що 20.08.2018 наказом начальника Морехідного коледжу технічного флоту Національного університету “Одеська морська академія” від 20.08.2018 № 372-к ОСОБА_1 зараховано на навчання з 20.08.2018 до відділення військової підготовки Морехідного коледжу технічного флоту Національного університету “Одеська морська академія” (а.с.13-14,т.1).
21.08.2018 наказом начальника відділення військової підготовки Морехідного коледжу технічного флоту Національного університету “Одеська морська академія” від 21.08.2018 № 9-РС старшого матроса ОСОБА_1 , призначено на посаду “курсант” (а.с.15.т.1).
28.08.2018 наказом начальника відділення військової підготовки Морехідного коледжу технічного флоту Національного університету “Одеська морська академія” від 28.08.2018 № 165 старшого матроса військової служби за контрактом ОСОБА_1 , колишнього військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 з 28 серпня 2018 року зараховано до списків особового складу відділення військової підготовки Морехідного коледжу технічного флоту Національного університету “Одеська морська академія”, поставлено на всі види забезпечення, на продовольче забезпечення за Нормою № 1 - загальновійськова при Інституті Військово-Морських Сил Національного університету “Одеська морська академія” з 29 серпня 2018 року та призначено на посаду курсанта з посадовим окладом у розмірі 2640,00 гривень на місяць тарифний розряд - 3. Зобов`язано виплачувати щомісячну премію за особистий внесок у загальні результати служби в розмірі 124% посадового окладу; надбавку за особливості проходження військової служби - 10% (а.с.16, т.1).
28.08.2018 між ОСОБА_1 , та Міністерством оборони України  в особі начальника відділення військової підготовки Морехідного коледжу технічного флоту Національного університету “Одеська морська академія” укладено контракт про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України курсантами вищого військового навчального закладу, військового і навчального підрозділу вищого навчального закладу, відповідно до п. 1 якого ОСОБА_1 , ознайомився із законами та іншими нормативно-правовими актами, які регулюють порядок проходження військової служби (навчання) і добровільно бере на себе зобов`язання, зокрема щодо відшкодування Міністерству оборони України витрат, пов`язаних з утриманням у вищому навчальному закладі, в якому проходить військову службу (навчання), в разі дострокового розірвання Контракту через небажання продовжувати навчання або недисциплінованість чи відмови від подальшого проходження військової служби після закінчення вищого Навчального закладу у випадках визначених частиною десятою статті 25 Закону України “Про військовий обов`язок і військову службу” (а.с.17-18,т.1).
15.03.2021 наказом начальника відділення військової підготовки Морехідного коледжу технічного флоту Національного університету “Одеська морська академія” від 15.03.2021 № 5/2 курсанта 3 курсу ОСОБА_1 відраховано з Відділення військової підготовки Фахового коледжу морського транспорту Національного університету “Одеська морська академія” за академічну неуспішність (а.с.19,т.1).
15.03.2021 чинність контракту про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України курсантом ОСОБА_1 , припинено 15.03.2021 у зв`язку з відрахуванням за академічну неуспішність (а.с.18,т.1).
15.03.2021 наказом начальника відділення військової підготовки Морехідного коледжу технічного флоту Національного університету “Одеська морська академія” від 15.03.2021 № 3-РС достроково розірвано контракт про навчання та зараховано у розпорядження начальника Відділення військової підготовки Фахового коледжу морського транспорту Національного університету “Одеська морські академія” з 15 березня 2021 року старшого матроса ОСОБА_1 , колишнього курсанта навчального курсу (а.с.20, т.1).
16.04.2021 наказом начальника відділення військової підготовки Морехідного коледжу технічного флоту Національного університету “Одеська морська академія” від 16.04.2021 № 74 старшого матроса військової служби за контрактом ОСОБА_1 , який знаходився у розпорядженні начальника Відділення військової підготовки Фахового коледжу морського транспорту Національного університету “Одеська морська академія”, на підставі наказу Командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України від “31” березня 2021 року № 24-РС направлено для подальшого продовження військової служби за контрактом до військової частини НОМЕР_2 -Х (АЗ05З, НОМЕР_3 ), м. Одеса. З 16 квітня 2021 року виключено зі списків особового складу Відділення військової підготовки Фахового коледжу морського транспорту Національного університету “Одеська морська академія” та всіх видів забезпечення; видати всі необхідні атестати. Виплачено грошове забезпечення за третім тарифним розрядом з посадовим окладом у розмірі 2 640,00 гривень на місяць, щомісячну премію за особистий внесок у загальні результати служби в розмірі 0 % посадового окладу, надбавку за особливості проходження військової служби в розмірі 65 % посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років з “01” квітня 2021 року по “16” квітня 2021 року.
Вказаним наказом, відповідачу оголошено суму до відшкодування за час навчання у Відділенні військової підготовки Фахового коледжу морського транспорту Національного університету “Одеська морська академія” у розмірі 456 990 гривень 08 копійок (грошове забезпечення – 362 186 гривень 21 копійка; продовольче забезпечення – 61 074 гривні 84 копійки; забезпечення тимчасового розміщення (проживання) за час навчання – 3 722 гривні 11 копійок; речове забезпечення – 29 813 гривень 96 копійок; медичне забезпечення - 192 гривні 96 копійок). 
Вказану суму внесено до книги обліку нестач Відділення військової підготовки Фахового коледжу морського транспорту Національного університету “Одеська морська академія” ОСОБА_1 , і надано термін для добровільного відшкодування витрат, які пов`язані з навчанням.
Відповідно до довідки-розрахунку щодо вартості виплаченого грошового забезпечення, що підлягає відшкодуванню за період навчання курсанта ВВП ФКМТ НУ “Одеська морська академія” ОСОБА_1 з вересня 2018 року по квітень 2021 року зазначена сума становить 362 186,21 грн (а.с.23, т. 1).
Відповідно до довідки-розрахунку № 122 щодо використаних коштів з тимчасового розміщення (проживання) за час навчання у Відділенні військової підготовки Фахового коледжу морського транспорту Національного Університету “Одеська морська академія” в період з 29.08.2018 по 15.04.2021 зазначена сума становить 61 074,84 грн (а.с.24, т.1).
Відповідно до довідки-розрахунку № 60 від 23.03.2021 витрати на речове забезпечення відповідача за період навчання з вересня 2018 року по квітень 2021 року складають 29 813,96 грн (а.с.25, т. 1).
Відповідно до довідки-розрахунку № 11 використаних коштів з тимчасового розміщення (проживання) за час навчання у ВВП ФКМТ НУ “Одеська морська академія” за період з 29.08.2018 року по 16.04.2021 року відшкодуванню підлягають витрати у сумі 3722,11 грн (а.с.27, т.1).
Відповідно до довідки-розрахунку витрат на лікування за період навчання з 23.08.2018 по 15.03.2021 відшкодуванню підлягають витрати у сумі 192,96 грн (а.с.26, том 1).          
Листом від 16.04.2021 №л/41-405 позивача повідомлено про добровільне відшкодувати суму витрат в розмірі 456 990 гривень 08 копійок (чотириста п`ятдесят шість тисяч дев`ятсот дев`яносто гривень вісім копійок) у термін 01 (один) місяць на особистий рахунок Інституту Військово-Морських Сил Національного університету “Одеська морська академія” та попереджено, що якщо протягом цього терміну сума не буде внесена, справа буде передана на розгляд суду (а.с.28, т.1).
На звороті вказаного листа міститься підпис про особисте отримання 16.04.2021 року ОСОБА_1 , вказаного листа.
Отже, суттю спірних правовідносин є невідшкодування відповідачем витрат пов`язаних з утриманням у військовому навчальному підрозділі закладу вищої освіти у розмірі 456 990,08 грн.
Вказані обставини сторонами не заперечуються, а отже є встановленими.

Висновок суду першої інстанції.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, позивачем доведено обов`язок відповідача відшкодувати витрати пов`язані з навчанням та, в тому числі, відповідно до контракту, відповідач був обізнаний щодо наявності у нього обов`язку із відшкодуванням витрат за навчання у навчальному закладі у разі дострокового розірвання ним контракту.
Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам статей 2, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 78 КАС України.

Джерела права й акти їх застосування та оцінка суду.

За змістом частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Спірні правовідносини щодо проходження громадянами України військової служби (навчання) у вищих військових навчальних закладах врегульовані нормами Закону України від 25.03.1992 року № 2232-XII “Про військовий обов`язок і військову службу” (далі - Закон України № 2232-XII).
Відповідно до частини першої статті 25 Закону № 2232-XII підготовка громадян України для проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу проводиться у вищих військових навчальних закладах та військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів. У них здійснюється навчання курсантів, слухачів, студентів, ад`юнктів і докторантів.
Частиною десятою статті 25 Закону № 2232-XII передбачено, що курсанти в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість, систематичне невиконання умов контракту військовослужбовцем, невиконання освітньої програми (індивідуального навчального плану - за його наявності) та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення закладу вищої освіти, а також особи офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п`яти років (десяти років - для осіб офіцерського складу, які оволоділи спеціальностями льотного складу авіації) після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу закладу вищої освіти відповідно до підпунктів "д", "е", "є", "з", "и" пункту 1 та підпунктів "д", "е", "є", "ж ", "з" пункту 2 частини п`ятої статті 26 цього Закону, відшкодовують Міністерству оборони України та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці навчальні заклади, витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, відповідно до порядку і умов, установлених Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється у судовому порядку.
У відповідності до приписів частини 10 статті 25 Закону № 2232-XII, постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2006 року № 964 був затверджений Порядок відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах (далі - Порядок № 964).
Так, Порядок № 964 визначає механізм відшкодування курсантами в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість, систематичне невиконання умов контракту військовослужбовцем, невиконання освітньої програми (індивідуального навчального плану - за його наявності) та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення закладу вищої освіти, а також особами офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п`яти років (десяти років - для осіб офіцерського складу, які оволоділи спеціальностями льотного складу авіації) після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу закладу вищої освіти (далі - заклади вищої освіти) відповідно до підпунктів "д", "е", "є", "з", "и" пункту 1 та підпунктів "д", "е", "є", "ж", "з" пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", витрат, пов`язаних з їх утриманням у закладі вищої освіти.
Пунктом 3 Порядку № 964 визначено, що відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, пов`язаних з: грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та у зворотному напрямку; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв.
Порядок розрахунку витрат установлюється Міноборони разом із Мінфіном, МВС, Управлінням державної охорони, СБУ та Службою зовнішньої розвідки.
На виконання вказаного пункту 3 Порядку № 964, був виданий спільний наказ Міністерства оборони України, Міністерства фінансів України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства транспорту та зв`язку України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Управління державної охорони України, Служби безпеки України від 16.07.2007 № 419/831/240/605/537/219/534, яким затверджений «Порядок розрахунку витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах» (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 30 липня 2007 року за № 863/14130; далі - Порядок № 419).
Пунктом 2.1 зазначеного Порядку № 419 передбачено, що відшкодування здійснюється в розмірі фактичних витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у ВНЗ, а саме витрат на:
грошове забезпечення;
продовольче забезпечення;
речове забезпечення;
медичне забезпечення;
перевезення до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та назад;
оплату комунальних послуг та спожитих енергоносіїв.
Згідно пункту 2.1.1 Порядку № 419 витратами на грошове забезпечення є отримане курсантом щомісячне грошове забезпечення за весь період навчання.
Щомісячне грошове забезпечення визначається з посадового окладу та додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу та надбавки), передбачених чинним законодавством для цієї категорії військовослужбовців.
Фактичні дані беруться з розрахункових відомостей та інших передбачених документів, що підтверджують виплату щомісячного грошового забезпечення курсанту.
З аналізу правових норм, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин слідує, що у разі укладення контракту про проходження військової служби між вищим військовим навчальним закладом, військовим навчальним підрозділом вищого навчального закладу та курсантом, на останнього покладаються відповідні обов`язки передбачені чинним законодавством України і контрактом.
Так, у разі дострокового розірвання контракту, через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість, систематичне невиконання умов контракту військовослужбовцем, невиконання освітньої програми (індивідуального навчального плану - за його наявності) чи відмови від подальшого проходження військової служби на посадах офіцерського складу після закінчення цього закладу, курсант зобов`язаний відшкодувати витрати, пов`язані з його утриманням у вищому навчальному закладі.
Ці ж правові висновки знайшли своє підтвердження у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 січня 2021 року по справі № 607/3693/17, у постановах Верховного Суду від 28 травня 2021 року по справі № 320/7233/19, від 16 жовтня 2020 року №1.380.2019.002683.
Як встановлено під час розгляду справи та підтверджено матеріалами справи, наказом начальника відділення військової підготовки Морехідного коледжу технічного флоту Національного університету “Одеська морська академія” від 15.03.2021 № 5/2 курсанта 3 курсу ОСОБА_1 відраховано з Відділення військової підготовки Фахового коледжу морського транспорту Національного університету “Одеська морська академія” за академічну неуспішність (а.с.19,т.1).
Так, згідно із абзацом 6 пункту 1 Контракту про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України, укладеного між Міністерством оборони України, в особі начальника відділення військової підготовки Морехідного коледжу технічного флоту Національного університету «Одеська морська академія» і відповідачем, ОСОБА_1 взяв на себе зобов`язання «відшкодувати Міністерству оборони України витрати, пов`язані з утриманням у закладі, в якому проходить військову службу (навчання), в разі дострокового розірвання Контракту через небажання продовжувати навчання або недисциплінованість чи відмови від подальшого проходження військової служби після закінчення вищого навчального закладу у випадках, визначених частиною дев`ятою статті 25 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу» (а.с.17,т.1).
У відповідності до Витягу з наказу начальника відділення військової підготовки Морехідного коледжу технічного флоту Національного університету «Одеська морська академія» (по стройовій частині) №74 від 16.04.2021, ОСОБА_1 оголошено суму до відшкодування за час навчання у Відділенні військової підготовки Морехідного коледжу технічного флоту Національного університету «Одеська морська академія» у розмірі 456 990,08 грн (грошове забезпечення 362 186,00, продовольче забезпечення 61 074,84 грн, речове забезпечення 29 813,96 грн, забезпечення тимчасового розміщення(тимчасового розміщення) за час навчання 3 722,11, медичне забезпечення – 192,96 грн).
Надано термін для добровільного відшкодування витрат, які пов`язані з навчанням.
Листом від 16.04.2021 №л/41-405 позивача повідомлено про добровільне відшкодування суми витрат в розмірі 456 990 гривень 08 копійок (чотириста п`ятдесят шість тисяч дев`ятсот дев`яносто гривень вісім копійок) у термін 01 (один) місяць на особистий рахунок Інституту Військово-Морських Сил Національного університету “Одеська морська академія” та попереджено, що якщо протягом цього терміну сума не буде внесена, справа буде передана на розгляд суду (а.с.28).
На звороті вказаного листа міститься підпис про особисте отримання 16.04.2021 року ОСОБА_1 , вказаного листа.
На час розгляду справи відшкодування витрат на користь відповідача не відбувається.
При цьому, слід ураховувати, що у разі дострокового розірвання контракту з курсантом, саме вищий навчальний заклад здійснює розрахунок фактичних витрат за видами забезпечення відповідно до правил пунктів 2.1., 2.3 Порядку № 419, про що складає відповідні довідки-розрахунки, а також зазначає суму відшкодування у наказі про звільнення курсанта.
Згідно із наявною в матеріалах справи Довідкою-розрахунком щодо вартості виплаченого грошового забезпечення, яка підлягає відшкодуванню за період навчання, виданої курсанту ВВП ФКМТ НУ «ОЮА» ОСОБА_1 , розмір нарахованого та виплаченого грошового забезпечення відповідачу за період з вересня 2018 року по квітень 2021 року складає 362 186,21 грн.(а.с.23,т.1)
Окрім цього, аналіз вище наведених правових норм дає підстави дійти висновку, що грошове забезпечення курсанта ВВП ФКМТ НУ «ОЮА» ОСОБА_1 входить до складу витрат, пов`язаних з його утриманням у вищому навчальному закладі.
Колегія суддів констатує, що з обсягу встановлених судом першої інстанції обставин випливає, що по позивачем доведено правомірність вимог про стягнення заборгованості, а отже, адміністративний позов підлягає задоволенню.

Доводи апеляційної скарги.

Колегія суддів відхиляє довід апеляційної скарги, що адміністративний позов про стягнення з відповідача витрат пов`язаних з утриманням останнього у вищому навчальному закладі подано позивачем з порушенням строку, встановленого ч. 5 ст. 122 КАС України, отже є наявність підстав для скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового про залишення позовної заяви без розгляду з огляду на таке.
Верховний Суд у постанові від 28 травня 2021 року по справі № 320/7233/19 звернув увагу, що відповідно частини десятої статті 25 Закону № 2232-XII та пункту 7 Порядку № 964 право на звернення до суду у позивачів у цій справі може виникнути лише у випадку відмови відповідача добровільно відшкодувати витрати та може бути реалізоване протягом одного місяця з дня такої відмови.
Так, листом від 16.04.2021 № л/41-405 позивача повідомлено про добровільне відшкодувати суму витрат в розмірі 456 990 гривень 08 копійок (чотириста п`ятдесят шість тисяч дев`ятсот дев`яносто гривень вісім копійок) у термін 01 (один) місяць на особистий рахунок Інституту Військово-Морських Сил Національного університету “Одеська морська академія” та попереджено, що якщо протягом цього терміну сума не буде внесена, справа буде передана на розгляд суду (а.с.28, т.1).
Тобто обчислення строку звернення до суду має відраховуватись від 16.05.2021, тоді як позивач звернувся до суду 07.06.2021.
З огляду на зазначене строк звернення до суду позивачем не порушено.
Посилання апелянта на те, що винагорода за службу військовослужбовця підпадає під охорону за режимом статті 43 Конституції України і не підлягає поверненню за жодних умов, адже грошове забезпечення є правовим аналогом заробітної плати, як і не є складовою освітніх послуг нічим не підтверджено, натомість обов`язок відповідача відшкодувати витрати, пов`язані з його утриманням у вищому навчальному закладі підтверджується контрактом про проходження військової служби, а також численною практикою Верховного Суду (постанова Великої Палати Верховного Суду від 26 січня 2021 року по справі № 607/3693/17, постанова Верховного Суду від 28 травня 2021 року по справі № 320/7233/19, від 16 жовтня 2020 року №1.380.2019.002683) .
Разом з цим суд апеляційної інстанції звертає увагу, що стосовно обов`язку особи відшкодувати вартість навчання у разі невиконання умов контракту Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) висловлювався в ряді справ.
У справі Chitos проти Греції (рішення від 04 червня 2015 року, заява № 51637/12) ЄСПЛ зазначав: заявник не може правомірно стверджувати, що не знав принципу і обсягу зобов`язання, яке він взяв на себе, обравши кар`єру офіцера і військового лікаря. Однією з головних переваг вступу до армії було безкоштовне навчання. Дійсно, збройні сили беруть на себе вартість усього навчання такої особи, сплачують їй платню і надають соціальне забезпечення як кадровому офіцеру. Натомість від офіцера після отримання диплома вимагається взяти на себе зобов`язання служити у відповідному званні певну кількість років.
ЄСПЛ уважає, що накладене на кадрових офіцерів зобов`язання після завершення навчання нести службу протягом певного строку є невід`ємним від покладеного на них завдання. Обчислення строку дії контрактів офіцерів, які отримали освіту коштом армії, і умови розірвання таких контрактів належать до розсуду держави.
Вимога держави повернути кошти, витрачені на навчання офіцерів і військових медиків, а також на їх забезпечення відповідно до потреб, виправдовують заборону розривати контракт протягом певного строку і встановлення відшкодування витрат, яких зазнала держава протягом років навчання. Зобов`язання військових лікарів, які бажають піти у відставку до завершення контракту, сплатити державі певну суму на відшкодування витрат, понесених на їх навчання, цілком виправдовується перевагами, яких не мають цивільні студенти у сфері медицини, зокрема забезпеченим працевлаштуванням, отриманням платні тощо. Сам принцип відкупу років, які залишається відслужити, не становить порушення принципу пропорційності.
У справі Lazaridis проти Греції (рішення від 12 січня 2016 року, заява № 61838/14) заявник (лікар, підполковник армії) подав клопотання про його дострокове відрахування з армії. Генеральний штаб армії зобов`язав заявника виплатити державі відшкодування у сумі 121 321,72 Євро як компенсацію за дострокове звільнення. Заявник оскаржив таке рішення до суду. Суд відхилив його скаргу, у зв`язку із тим, що заявник, отримавши відповідну освіту, зобов`язався відслужити в армії дев`ятнадцять років і вісімнадцять днів, але він прослужив лише чотирнадцять років, два місяці та шість днів. Заявник оскаржив це рішення національного суду.
ЄСПЛ дійшов висновку, що зобов`язання військових лікарів, які бажали залишити армію до закінчення строку виконання обов`язку, відшкодувати державі витрати, понесені на їх навчання, було цілком виправданим з огляду на привілеї, якими вони користувалися порівняно із цивільними студентами-медиками. Особа, яка вступає на навчання до Військової академії, усвідомлює, що аналогом безкоштовної освіти, винагороди та соціальних переваг, якими користується така особа в силу свого військового статусу, є зобов`язання служити в рядах армії протягом визначеного періоду після закінчення навчання.
Обов`язок офіцерів армії нести службу протягом визначеного періоду після завершення їх підготовки відповідає встановленій меті, а тривалість цього періоду визначається на розсуд держав. Саме за допомогою військових установ особи отримують загальну медичну освіту, відповідну спеціалізацію, а також мають можливість займатися приватною медициною в неробочий час. Таким чином, сам принцип викупу решти років служби не порушує принцип пропорційності.
У справі Yanask проти Туреччини (рішення від 06 січня 1993 року заява № 14524/89) щодо права на освіту ЄСПЛ зазначив, що гарантування права на освіту не виключає застосування дисциплінарних стягнень; встановлені обмеження у справі заявника щодо права на освіту у Військовій академії не обмежують його право на освіту у цивільних навчальних закладах.
Щодо захисту права власності у рішенні ЄСПЛ вказано, що у заявника виник борг перед державою щодо відшкодування плати за навчання, харчування, проживання у разі невиконання обов`язку стосовно проходження військової служби в армії у встановлений законодавством період. Комісія вважає, що обов`язок здійснити такі відшкодування після відрахування з навчального закладу не порушує права заявника відповідно до статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції.
При цьому, апеляційний суд зазначає про помилковість посилання апелянта при вирішенні даного спору на положення пункту 1 частини першої статті 1215 ЦК України та відповідну правову позицію Верховного Суду, що викладена в постанові від 11.02.2019 року у справі № 617/640/16-ц.
Так, колегія суддів зазначає, що зазначені висновки не є релевантними до спірних правовідносин, оскільки суб`єктний склад учасників відносин та предмет позову у вказаній постанові суду касаційної інстанції не є тотожним зі справою, що розглядається.
З цього приводу слід зазначити, що зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) визначається обставинами кожної конкретної справи. При цьому враховується тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин).
У даному випадку, предметом спору у справі, що розглядається є відшкодування Відділенню військової підготовки Фахового коледжу морського транспорту Національного університету “Одеська морська академія” витрат, пов`язаних з утриманням ОСОБА_1 у вищому військовому закладі, яке регулюються приписами Порядку № 964 прийнятого у відповідності до вимог частини 10 статті 25 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" та положеннями вказаного Закону, норми яких є спеціальними, натомість у справі на яку посилається апелянт правовідносини регулюються «Порядком працевлаштування випускників вищих навчальних закладів» (із змінами, внесеними згідно Постанови КМУ № 511 від 17 липня 2013 року), «Порядком працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 серпня 1996 року № 992 та Законом Україну "Про освіту".
До того ж слід зазначити, що Контракт про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України курсантами вищого військового навчального закладу, військового і навчального підрозділу вищого навчального закладу від 03.09.2018 відповідачем у судовому порядку не оскаржений.
Щодо посилання апелянта на те, що Інститут не є належним позивачем у цій справі , колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
Міністерство оборони України є уповноваженим органом, який здійснює функції держави у спірних відносинах, а Відділення військової підготовки Фахового коледжу морського транспорту Національного університету “Одеська морська академія” є бюджетною установою та утримується виключно за рахунок коштів Державного бюджету України. Витрати, які відшкодовані за утримання у вищому навчальному закладі зараховуються до спеціального фонду державного бюджету на спеціальний рахунок позивача, виключно на утримання курсантів.
Між Міністерством оборони України в особі начальника Відділення військової підготовки Фахового коледжу морського транспорту Національного університету “Одеська морська академія”  та старшим матросом ОСОБА_1 був укладений контракт про проходження військової служби (навчання) у Відділенні військової підготовки Фахового коледжу морського транспорту Національного університету “Одеська морська академія”, відповідно до якого відповідач зобов`язувався сумлінно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів та добровільно відшкодувати витрати пов`язані з його утриманням у вищому військовому закладі, в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або недисциплінованість.
Отже, саме між позивачем та ОСОБА_1 виникли спірні правовідносини через невиконання останнім умов зазначеного контракту.
Таким чином, колегія суддів зазначає, що Відділення військової підготовки Фахового коледжу морського транспорту Національного університету “Одеська морська академія”  має право звернення з позовом до відповідача про стягнення витрат за його утримання у навчальному закладі.
Зазначений висновок узгоджується з висновками, викладеними в постановах Верховного Суду у справі № 560/1341/19 від 19.11.2020, у справі № 420/4661/19 від 24.02.2021.
Інші доводи апеляційної скарги, яким була дана оцінка в мотивувальній частині постанови, ґрунтуються на суб`єктивній оцінці фактичних обставин справи та доказів. Зазначені доводи не містять посилань на конкретні обставини чи факти або на нові докази, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції.
Отже, на підставі встановлених в ході судового розгляду обставин, суд першої інстанції правильно дійшов висновку, що позовні вимоги Відділення військової підготовки Фахового коледжу морського транспорту Національного університету “Одеська морська академія” є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін відповідно до приписів статті 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись статтями 308, 309, 315, 321, 322, 325 КАС України, –

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду  від   07.10.2021 р. по справі  № 420/9535/21 – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.
Дата складення та підписання повного тексту судового рішення –  07 лютого 2022 року. 

Головуючий суддя 	 	Шляхтицький О.І.	
Судді	    	Домусчі С.Д.    Семенюк Г.В.