Ухвала
 
07 квітня 2022 року
м. Київ
 
справа № 341/2133/18
провадження № 61-86ск22
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Тітова М. Ю. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Галицького районного суду Івано-Франківської області від 10 серпня 2021 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 18 листопада 2021 року в справі за позовом ОСОБА_1 до комунального некомерційного підприємства «Галицька лікарня» Галицької міської ради Івано-Франківської області про зобов`язання вчинити дії, скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку та моральної шкоди,  
встановив:
31 грудня 2021 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку надіслала до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення рішення Галицького районного суду Івано-Франківської області від 10 серпня 2021 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 18 листопада 2021 року у вищевказаній справі.  
Ухвалою Верховного Суду від 24 січня 2022 року касаційну скаргу залишено без руху з наданням строку для усунення її недоліків.
На виконання вимог ухвали від 24 січня 2022 року ОСОБА_1 надіслано до Верховного Суду квитанцію про доплату судового збору у розмірі 4 821, 00 грн, нову редакцію касаційної скарги із копіями скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи, а також заяву про поновлення процесуального строку на касаційне оскарження судових рішень із зазначенням поважних підстав для поновлення такого строку та наданням відповідних доказів.    
Проте нова редакція касаційної скарги так і не містить посилання на пункт (пункти) частини другої статті 389 ЦПК України, на підставі якого (яких) подається касаційна скарга з відповідним обґрунтуванням.  
Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (на яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).
Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в  якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
У касаційній скарзі повинно бути зазначено конкретний (конкретні) пункт (пункти) частини другої статті 389 ЦПК України, на підставі якого (яких) подається касаційна скарга та обґрунтовано (мотивовано) наявність цієї підстави (підстав).
Таким чином, заявнику необхідно надати суду нову редакцію касаційної скарги разом із копіями скарги та доданих до неї матеріалів у відповідності до кількості учасників справи, оформлену відповідно до положень статті 392 ЦПК України з урахуванням вимог цієї ухвали із зазначенням конкретного (конкретних) пункту (пунктів) частини другої статті 389 ЦПК України, на підставі якого (яких) подається касаційна скарга та обґрунтуванням (мотивуванням) наявності цієї підстави (підстав). 
Згідно з частиною другою статті 127 ЦПК України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.
Ураховуючи викладене, суд вважає за необхідне продовжити строк для усунення недоліків касаційної скарги.
Керуючись статтями 127, 393 ЦПК України,
ухвалив:
Продовжити ОСОБА_1 строк для усунення недоліків касаційної скарги на рішення Галицького районного суду Івано-Франківської області від 10  серпня 2021 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 18 листопада 2021 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.     
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявнику.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                                  М. Ю. Тітов