Ухвала
27 січня 2022 року
м. Київ
справа №761/31911/16
провадження №61-21320ск21
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:
Ткачука О. С. (суддя-доповідач), Литвиненко І. В., Петрова Є. В., 
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 14 червня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 18 жовтня 2021 року за заявою  Акціонерного товариства «Альфа-Банк» про заміну сторони стягувача у виконавчому провадженні у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
ВСТАНОВИВ:
У березні 2021 року Акціонерне товариство АТ «Альфа-Банк» (далі - 
АТ «Альфа-Банк») звернулося до суду із заявою про заміну сторони стягувача у виконавчому провадженні з примусового виконання рішення суду у цивільній справі № 761/31911/16-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» (далі - ПАТ «Укрсоцбанк») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, а саме заміну ПАТ «Укрсоцбанк» на АТ «Альфа-Банк».
Позов мотивований тим, що постановою Верховного Суду від 20 січня 
2021 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором від 21 травня 2008 року 
№ 10-29/7001 у розмірі 8 365 доларів США 60 центів, що еквівалентно 
213 674 грн 26 коп. 
10 вересня 2019 року загальними зборами АТ Альфа-Банк та єдиним акціонером Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» (далі - 
АТ «Укрсоцбанк») затверджено рішення про реорганізацію АТ Укрсоцбанк, шляхом приєднання до АТ «Альфа-Банк». Рішенням єдиного акціонера 
АТ «Укрсоцбанк» від 15 жовтня 2019 року № 5/2019 затверджено передавальний акт та визначено, що правонаступництво щодо всього майна, прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк», які зазначені у цьому акті, з 15 жовтня 2019 року виникає в АТ «Альфа-Банк». Протоколом позачергових загальних зборів АТ «Альфа-Банк» від 15 жовтня 2019 року № 4/2019 затверджено передавальний акт.
Оскільки до заявника перейшло право вимоги до ОСОБА_1 , виникла необхідність у заміні стягувача у виконавчому провадженні з примусового виконання рішення суду у цивільній справі № 761/31911/16-ц.
Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 14 червня 
2021 року, залишеною без змін постановою Київського апеляційного суду 
від 18 жовтня 2021 року, заяву АТ «Альфа-Банк» задоволено. Замінено первісного стягувача ПАТ «Укрсоцбанк» на його правонаступника - 
АТ «Альфа-Банк» у виконавчому провадженні щодо боржника 
ОСОБА_1 у цивільній справі № 761/31911/16-ц.
У грудні 2021 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою, у якій, посилаючись порушення судами норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 14 червня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 18 жовтня 2021 року і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні заяви.
Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов наступного висновку.
Згідно зі статтею 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив.
Відповідно до частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.
У постанові Верховного Суду від 03 листопада 2020 року у справі 
№ 916/617/17, викладені висновки про те, що на стадії виконавчого провадження як на завершальній стадії судового провадження можлива заміна сторони виконавчого провадження правонаступником за наявності відкритого виконавчого провадження.
Після відкриття виконавчого провадження та до його закінчення заміна сторони виконавчого провадження (з одночасною заміною відповідного учасника справи) правонаступником здійснюється у порядку, передбаченому статтею 442 ЦПК України, з урахуванням підстав, визначених статтею 55 ЦПК України. У цьому випадку приписи статті 442 ЦПК України, що містить процесуальні особливості здійснення правонаступництва на стадії виконання судового рішення, застосовуються разом з положеннями статті 
55 ЦПК України.
Натомість як до відкриття виконавчого провадження, так і після його закінчення, заміна учасника справи правонаступником здійснюється виключно на підставі статті 55 ЦПК України. У такому випадку з огляду на відсутність відкритого виконавчого провадження заміна відповідної сторони виконавчого провадження правонаступником є неможливою.
Єдиним винятком є заміна боржника або стягувача у виконавчому документі до відкриття виконавчого провадження, що окремо обумовлено у частині п`ятій статті 442 ЦПК України.
Заміна сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір (процесуальне правонаступництво), можлива на будь-якій стадії судового процесу, як на стадії розгляду справи, так і на стадії виконання судового рішення, яке набрало законної сили, зокрема, і до видання виконавчого листа, і відбувається виключно за відповідним рішенням суду, а не державного виконавця (що стосується заміни сторони виконавчого провадження), незалежно від того, чи виданий судом виконавчий лист на момент звернення із заявою про правонаступництво та чи пред`явлений він (виконавчий лист) до примусового виконання.
Сам лише факт правонаступництва у матеріальних правовідносинах, без відповідного судового рішення про процесуальне правонаступництво, не забезпечує повної реалізації прав такої особи з виконання судового рішення, адже лише стягувач має право на отримання виконавчого листа та пред`явлення його до виконання. Таким чином, у правовій ситуації, коли у матеріальних правовідносинах відбулося правонаступництво, проте суд відмовляє у заміні сторони стягувача його правонаступником відбувається порушення принципу обов`язковості судового рішення та нівелюється правова мета звернення особи до суду, адже завдання цивільного судочинства - ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
До таких правових висновків дійшов Верховний Суд у постановах 
від 31 жовтня 2018 року у справі №2-а-3494/11 та від 27 серпня 2020 року у справі № 804/536/18.
З оскаржуваних судових рішень вбачається, що у матеріалах справи відсутні докази видачі виконавчого листа та відкриття виконавчого провадження.
У зв`язку з цим, до спірних правовідносин щодо процесуального правонаступництва підлягає застосуванню стаття 55 ЦПК України, а не стаття 442 ЦПК України, на яку, як зазначає представник заявника у касаційній скарзі, посилається АТ «Альфа-Банк» у своїй заяві, та стаття 15 Закону України «Про виконавче провадження».
Разом з тим, відмова у задоволенні заяви про заміну стягувача у справі з підстав незазначення про те, що така заміна повинна бути здійснена у виконавчому листі, а також з підстав того, що заявник в своїй заяві не посилався на статтю 55 ЦПК України, за встановлених судами обставин переходу до заявника права вимоги за кредитним договором, заборгованість за яким стягнута в цій справі, вказує на формальний підхід суду до розгляду заяви та порушення норм процесуального права (аналогічну правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі 
№ 761/6144/15-ц (провадження № 61-18064св18) та постанові Верховного Суду від 15 вересня 2021 року у справі № 727/9430/13-ц (провадження 
№ 61-10801св21).
Враховуючи викладене, оскільки юридична особа АТ «Укрсоцбанк» припинилася в результаті реорганізації, шляхом  приєднання до АТ «Альфа-Банк», право вимоги до боржника  ОСОБА_1 відступлено АТ «Альфа-Банк», яке є правонаступником АТ «Укрсоцбанк», тому суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, правомірно замінив сторону первісного стягувача ПАТ «Укрсоцбанк» на його правонаступника - 
АТ «Альфа-Банк» у виконавчому провадженні щодо боржника 
ОСОБА_1 .
Виконання судового рішення є складовою частиною судового розгляду та завершальною стадією судового провадження, а незабезпечення виконання рішення суду призведе до порушення прав, гарантованих статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
З огляду на вищенаведене, доводи касаційної скарги є безпідставними, висновків судів не спростовують та на законність і обґрунтованість постановлених судових рішень не впливають. 
Частиною четвертою статті 394 ЦПК України визначено, що у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
Згідно з частиною шостою статті 394 ЦПК України ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.
Оцінивши доводи касаційної скарги та мотиви судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що правильність застосування та мотивування судами норм процесуального права при ухваленні судового рішення про заміну сторони у виконавчому провадженні не викликає розумних сумнівів.
Керуючись частинами першою, четвертою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 14 червня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду 
від 18 жовтня 2021 року за заявою  Акціонерного товариства «Альфа-Банк» про заміну сторони стягувача у виконавчому провадженні у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                   О. С. Ткачук
 
       І. В. Литвиненко
 
       Є. В. Петров