ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2022 року	Львів	Справа № 807/994/16 пров. № А/857/7810/20	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді                                                  Коваля Р. Й.,
суддів                                                                       Гуляка В. В.,
                                                                                 Ільчишин Н. В,
з участю секретаря судового засідання                Вовка А. Ю.,          

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційні скарги Державної судової адміністрації України та Господарського суду Закарпатської області на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 11 червня 2020 року прийняте за результати розгляду заяви ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами рішення суду (прийняте у м. Ужгороді, головуючим суддею Ващиліним Р.О., суддями Дору Ю. Ю., Іванчулинець Д. В., складене у повному обсязі 15 червня 2020 року) в справі № 807/994/16 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної судової адміністрації України, Господарського суду Закарпатської області про визнання протиправними дій щодо відмови у нарахуванні та виплаті вихідної допомоги судді у зв`язку з відставкою та зобов`язання нарахувати та виплатити вихідну допомогу судді у зв`язку з відставкою,

                                                       В С Т А Н О В И В :

У серпні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду із вказаним позовом та просила визнати протиправними дії Господарського суду Закарпатської області щодо відмови їй, як судді у відставці, в нарахуванні та виплаті вихідної допомоги; зобов`язати Державну судову адміністрацію України та Господарський суд Закарпатської області нарахувати та виплатити їй, як судді у відставці, вихідну допомогу судді у зв`язку з відставкою у розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2017 року,  залишеним без змін постановами Львівського апеляційного адміністративного суду від 22.03.2018 та Верховного Суду від 21.06.2018, у задоволенні позову відмовлено.

12 травня 2020 року позивач ОСОБА_1 звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду із заявою про перегляд за виключними обставинами рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2017 р. у справі № 807/994/16, на підставі пункту 1 частини 5 статті 361 КАС України (встановлена Конституційним Судом України неконституційність закону чи його окремого положення, застосованого судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане). 
В обгрунтування поданої заяви, заявник (позивач) зазначила, що рішенням Конституційного Суду України від 15.04.2020 № 2-р(ІІ)/2020 у справі №3-311/2018 (4182/18, 4632/19, 5755/19) визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) положення підпункту 1 пункту 28 розділу ІІ Закону України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» від 27.03.2014 №1166-VII, які було застосовано судом при вирішенні справи № 807/994/16, а тому вказана юридично значима обставина є підставою для перегляду рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2017 року у справі № 807/994/16 у зв`язку з виключними обставинами. 
За результатами перегляду за виключними обставинами рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2017 року у справі № 807/994/16 заявник ОСОБА_1 просила скасувати вказане рішення та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити її позов. 

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 11 червня 2020 року заяву ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2017 року в справі № 807/994/16 задоволено частково.
Рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2017 року в адміністративній справі № 807/994/16 скасовано та прийнято нове, яким позов ОСОБА_1 до Державної судової адміністрації України та Господарського суду Закарпатської області про визнання протиправними дій щодо відмови у нарахуванні та виплаті вихідної допомоги судді у зв`язку з відставкою та зобов`язання нарахувати та виплатити вихідну допомогу судді у зв`язку з відставкою задоволено частково.
Зобов`язано Господарський суд Закарпатської області нарахувати та виплатити судді у відставці ОСОБА_1 вихідну допомогу судді у зв`язку з відставкою у розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

З цим рішенням суду першої інстанції не погодився відповідач Державна судова адміністрація України та оскаржила його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржене рішення суду є необґрунтованим, безпідставним, ухвалене без урахування всіх обставин справи, а тому підлягає скасуванню з підстав, наведених в апеляційній скарзі. Просить оскаржене рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким залишити заяву ОСОБА_1  без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2017 року у справі № 807/994/16 - без змін.
В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що оскільки станом на день виходу позивача у відставку (12.11.2015) виплату вихідної допомоги судді у зв`язку з відставкою законодавством не було передбачено, така вихідна допомога позивачу не виплачувалася. Вказує, що за змістом статті 152 Конституції України рішення Конституційного Суду України не має ретроактивності та змінює законодавче регулювання лише для правовідносин, що матимуть місце з дати ухвалення рішення. Отже, прийняття рішення Конституційним Судом України 15.04.2020 № 2-р(ІІ)/2020 не є підставою для виплати позивачу вихідної допомоги у розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою судді у зв`язку з виходом у відставку в первинній редакції, так як зазначене рішення не поширюється на правовідносини, що виникли до набрання ним чинності. Крім того, апелянт вказує, що згідно з п.1 ч.5 ст. 361 КАС України підставою для перегляду судового рішення за виключними обставинами є встановлена Конституційним Судом України неконституційність закону чи його окремого положення, застосованого судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане. Оскільки рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2017 року у справі № 807/994/16 було відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 і це судове рішення не підлягало примусовому виконанню, тому це судове рішення не може вважатись невиконаним. Таким чином, вважає, що правові підстави для перегляду рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2017 року у справі № 807/994/16 за виключними обставинами відсутні. 

З цим рішенням суду першої інстанції не погодився також відповідач Господарський суд Закарпатської області та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржене рішення суду є незаконним, необґрунтованим та безпідставним, ухвалене з неповним з`ясуванням обставин справи, а тому підлягає скасуванню з підстав, наведених в апеляційній скарзі. Просить оскаржене рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.
В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що дія підпункту 1 пункту 28 розділу II Закону України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» від 27.03.2014 № 1166-VII втратила чинність 15.04.2020 і на ці правовідносини не впливає, позяк такі виникли до прийняття рішення Конституційного Суду України, а останнє не містить положення про поширення його дії на правовідносини, що виникли до набрання ним чинності. Отже, прийняття рішення Конституційним Судом України 15.04.2020 № 2-р(ІІ)/2020 не є підставою для виплати позивачу вихідної допомоги у розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою судді у зв`язку з виходом у відставку в первинній редакції, так як зазначене рішення не поширюється на правовідносини, що виникли до набрання ним чинності.

Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 23.09.2020 року було зупинено апеляційне провадження у адміністративній справі № 807/994/16 до набрання законної сили судовим рішенням касаційної інстанції у справі № 808/1628/18. 

Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10 березня 2022 року поновлено апеляційне провадження у адміністративній справі №807/994/16. 

У зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) не здійснювалося.
Також за приписами частини другої статті 313 КАС України неявка сторін, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що апеляційні скарги підлягають до задоволення з таких підстав.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 з 26 квітня 1999 року працювала на посаді судді Господарського суду Закарпатської області.
Пунктом 4 Постанови Верховної Ради України від 12 листопада 2015 року №788-VIII «Про звільнення суддів» ОСОБА_1 звільнено з посади судді Господарського суду Закарпатської області у зв`язку з поданням заяви про відставку.
Наказом голови Господарського суду Закарпатської області № 02.6-07/71-к від 17 листопада 2015 року відповідно до постанови Верховної Ради України від 12 листопада 2015 № 788-VIII на підставі поданої ОСОБА_1 від 17 листопада 2015 року заяви позивача відраховано зі штату з посади судді Господарського суду Закарпатської області днем 17 листопада 2015 року.
Одночасно з відрахуванням ОСОБА_1 зі штату вихідну допомогу у розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою нараховано та виплачено не було.

22 липня 2016 року ОСОБА_1 звернулася до голови Господарського суду Закарпатської області із заявою, в якій просила нарахувати та виплатити їй вихідну допомогу в розмірі 10 місячних заробітних плат, передбачену ст. 136 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" № 2453 від 07 липня 2010 року.
Листом Господарського суду Закарпатської області № 01-26/4562/16 від 01.08.2016 заявника було повідомлено про відсутність підстав для задоволення поданої заяви у зв`язку з тим, що виплата такої вихідної допомоги як на момент звільнення ОСОБА_1 з посади, так і на час розгляду поданого клопотання не була передбачена.

Не погоджуючись з вказаною відмовою ОСОБА_1 оскаржила таку до суду, однак у задоволенні позову було відмовлено.

Надалі позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про перегляд рішення суду за виключними обставинами. 

Задовольняючи частково заяву ОСОБА_1 про перегляд рішення за виключними обставинами, суд першої інстанції виходив з того, що гарантуючи особі право на перегляд рішення за виключними обставинам у зв`язку з визнанням неконституційними норм, що були покладені в основу рішення суду, законодавець мав на меті забезпечити поновлення порушеного права особи внаслідок застосування у її справі положень закону, які не відповідали Конституції України. Неможливість застосування рішення Конституційного Суду України в ретроспективі в контексті спірних правовідносин, враховуючи те, що положення ст. 136 Закону можуть бути застосовані тільки до суддів, які вийшли у відставку до 30 вересня 2016 року, нівелює інститут перегляду справи за виключних обставин в аспекті можливості поновлення прав осіб та такий втрачає своє практичне значення.

Апеляційний суд не погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Положеннями частини першої статті 361 КАС України встановлено, що судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто, зокрема, за виключними обставинами. 
Відповідно до пункту 1 частини п`ятої  статті 361 КАС України підставами для перегляду судових рішень у зв`язку з виключними обставинами є встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане. 
Згідно із частиною шостою статті 361 КАС України при перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову. 
Відповідно до частини першої статті 365 КАС України заява про перегляд судового рішення суду першої інстанції з підстав, визначених частиною 2, пунктами 1, 2 частини 5 статті 361 цього Кодексу, подається до суду, який ухвалив судове рішення. 
Згідно з приписами частини четвертої статті 368 КАС України, за результатами перегляду рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд може: 1) відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі; 2) задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення; 3) скасувати судове рішення і закрити провадження у справі або залишити позов без розгляду. 

Суд апеляційної інстанції зазначає, що положення пункту 1 частини п`ятої статті 361 КАС України містять імперативний припис, що встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи може бути підставою для перегляду рішення за виключними обставинами тільки за умови, якщо таке рішення суду ще не виконане. Словосполучення «ще не виконане», яке вживається у пункті 1 частини п`ятої статті 361 КАС України не передбачає множинного тлумачення або множинного його розуміння, а також «розширеного тлумачення». Вказана процесуальна норма має імперативний характер, є чіткою та не може бути застосована інакше ніж це передбачено процесуальним законодавством. 

Так, частиною першою статті 136 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 № 2453-VI в редакції від 19.03.2014 було встановлено, що судді, який вийшов у відставку, виплачується вихідна допомога у розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою. 
Пунктом 28 розділу ІІ  Закону України "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні" від 27.03.2014 № 1166-VII, який набрав чинності з 01.04.2014, у  Законі України "Про судоустрій і статус суддів" статтю 136 виключено. 
Статтею 143 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02 червня 2016 року № 1402-VIIІ, який набув чинності з 30 вересня 2016 року, відновлено право судді на отримання вихідної допомоги у зв`язку з відставкою в розмірі 3 місячних суддівських винагород за останньою посадою. 
Отже, судді, щодо яких в період з 01.04.2014 по 30.09.2016 було прийнято рішення Верховною Радою України про звільнення з посади у відставку, не мали права на отримання вихідної допомоги при звільненні. 

15.04.2020 Конституційний Суд України прийняв рішення № 2-р (ІІ)/2020 у справі №3-311/2018, яким визнав таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення підпункту 1 пункту 28 розділу II  Закону України "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні" від 27.03.2014 року № 1166-VII, яким із  Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року № 2453-VI  в редакції до внесення змін  Законом України "Про забезпечення права на справедливий суд" від 12 лютого 2015 року № 192-VIII виключено статтю 136, частиною першою якої передбачалось право судді, який вийшов у відставку, на виплату вихідної допомоги у розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою. 

Відповідно до частини другої статті 152 Конституції України, закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення. 

Аналогічні положення містяться у статті 91 Закону України «Про Конституційний Суд України» від 13 липня 2017 року № 2136-VIII. 

Отже, наявність рішення Конституційного Суду України від 15.04.2020 № 2-р(ІІ)/2020 у справі № 3-311/2018 (4182/18, 4632/19, 5755/19) не змінює правового регулювання спірних правовідносин та не доводить факту допущення судом помилки при вирішенні спору. При цьому, на час виникнення спірних правовідносин та на час прийняття рішення від 21 грудня 2017 року суд керувався чинними правовими нормами, які регулювали спірні правовідносини та підлягали застосуванню. 

Тому, апеляційний суд звертає увагу на те, що визнання неконституційними певних положень чинного законодавства надалі, не може мати наслідком визнання протиправними дій/рішень відповідача, які були вчинені/прийняті до визнання таких норм неконституційними, оскільки відповідач є суб`єктом владних повноважень, який в своїй діяльності керується  Конституцією України, законами України, указами Президента, постановами Верховної Ради України, актами Кабінету міністрів, які прийняті відповідно до  Конституції та законів України, іншими нормативно-правовими актами, а тому не наділений повноваженнями не враховувати чинні на час прийняття відповідного рішення норми законодавства. 
Враховуючи вказані положення чинного законодавства, а також те, що рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2017 року в адміністративній справі № 807/994/16 про перегляд якого за виключними обставинами звернулася ОСОБА_1 , у задоволенні адміністративного позову було відмовлено, колегія суддів апеляційного суду зазначає, що не може вважатись невиконаним, в розумінні положень пункту 1 частини п`ятої статті 361 КАС України, рішення (постанова) суду, що набрало законної сили та яким у задоволенні позову відмовлено, оскільки таке рішення не передбачає примусового його виконання. 

Вказана правова позиція була уже висловлена у постановах Верховного Суду від 17 грудня 2019 року в справі № 808/2492/18, від 19 листопада 2018 року у справі № 755/4893/18 (755/18431/15-а), від 12 листопада 2020 року у справі № 805/550/16-а, а також постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду від 19 лютого 2021 року у справі № 808/1628/18. 

У відповідності до вимог частини 5 статті 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. 

Отже, суд першої інстанції, приймаючи оскаржуване рішення, дійшов помилкового висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення заяви ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2017 року в адміністративній справі № 807/994/16. 

Пунктом 1 частини четвертої статті 368 КАС України визначено, що за результатами перегляду рішення, ухвали за виключними обставинами суд може, зокрема, відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі.

З огляду на наведене правове регулювання та фактичні обставини справи, суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального справа та не дотримано норм процесуального права, що мають значення для правильного вирішення справи, а тому апеляційні скарги необхідно задовольнити, скасувавши рішення суду першої інстанції від 11 червня 2020 року та прийняти постанову, якою в задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2017 року у справі № 807/994/16 за виключними обставинами необхідно відмовити, залишивши це рішення суду в силі. 

Керуючись ст.ст. 243, 308, 310, 315, 321, 322, 325, 328, 361, 369 КАС України, суд 

                                                  П О С Т А Н О В И В :

Апеляційні скарги Державної судової адміністрації України та Господарського суду Закарпатської області задовольнити.

Рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 11 червня 2020 року в адміністративній справі № 807/994/16 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної судової адміністрації України, Господарського суду Закарпатської області про визнання протиправними дій щодо відмови у нарахуванні та виплаті вихідної допомоги судді у зв`язку з відставкою та зобов`язання нарахувати та виплатити вихідну допомогу судді у зв`язку з відставкою - скасувати та прийняти нову постанову.

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2017 року у справі № 807/994/16 за виключними обставинами відмовити.

Рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2017 року у справі № 807/994/16 залишити в силі.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя	 	Р. Й. Коваль 	
судді	 	В. В. Гуляк 	
 	 	Н. В. Ільчишин  	
Повне судове рішення складено 23 березня 2022 року.