ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
79010, м.Львів, вул.Личаківська,81
_________________________________________________________________________________________________________

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" січня 2022 р.                                          Справа №914/884/21

м. Львів
Західний апеляційний господарський суд, в складі колегії:
головуючого (судді-доповідача):                                                   Бойко С.М.,
суддів:                                                                                           Бонк Т.Б.,
                                                                                                    Матущака О.І.

секретар судового засідання Кострик К.І.,
явка учасників справи:
від позивача – Кулик С.А. – адвокат – ордер серія КС № 074280 від 01.12.2021
від відповідача-1 – не з`явилися
від відповідача-2 – не з`явилися
від третьої особи – Піцикевич В.В. – адвокат – ордер серія ЛВ № 177678 від 20.05.2021

розглянув апеляційну скаргу ОСОБА_1 б/н від 25.10.2021 
на ухвалу Господарського суду Львівської області від 11.10.2021, головуючий суддя Березяк Н.Є., м. Львів
про забезпечення позову
у справі № 914/884/21
за позовом товариства з обмеженою відповідальністю “ЛАГОДИЧ І ПАРТНЕРИ”, м. Дрогобич Львівської області
до відповідача-1: Дрогобицької міської ради, м. Дрогобич Львівської області,
до відповідача 2: Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, м. Львів,
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача: ОСОБА_1 , м. Дрогобич Львівської області,
про визнання укладеним договір оренди землі, визнання дій протиправними, скасування частково рішень Дрогобицької міської ради та  зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

07.04.2021 товариство з обмеженою відповідальністю “ЛАГОДИЧ І ПАРТНЕРИ”  звернулось до Господарського суду Львівської області з позовом до Дрогобицької міської ради, до відповідача-2: Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, про визнання протиправним та скасування пункту 1.27 рішення Дрогобицької міської ради від 16.01.2020 №2167, яким ТОВ «ЛАГОДИЧ І ПАРТНЕРИ» відмовлено в наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 13287 кв.м. на вул. М.Грушевського, 9 для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку;
- визнання протиправним та скасування пункту 4.1 рішення Дрогобицької міської ради від 27.05.2020 №2414. яким позивачу відмовлено у наданні дозволу на розроблення технічної документації щодо встановлення меж земельної ділянки орієнтовною площею 13287 кв.м. на вул. М.Грушевського, 9, для будівництва і обслуговування багатоквартирною житлового будинку;
- визнання протиправним та скасування рішення Дрогобицької міської ради від 11.06.2020 №2449 про надання згоди на виготовлення технічної документації з землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок на вул. М.Грушевського, 9;
- визнання протиправним та скасування рішення Дрогобицької міської ради від 17.09.2020 №2566  про затвердження матеріалів технічної документації з землеустрою щодо поділу та об`єднання земельної ділянки на вул. М.Грушевського, 9;
- визнання незаконними державні реєстраційні дії та про зобов`язання уповноваженого суб`єкта державної реєстрації прав скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно  запис про право власності 38454481, вчинений 29.09.2020 о 09:28:03 годині державним реєстратором Процяк Наталею Михайлівною на земельну ділянку кадастровий номер 4610600000:01:004:0125 площею 0,8648 та, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2182601446106, індексний номер 54355341 від 01.10.2020 11:34:19 та Територіальною громадою міста Дрогобича в особі Дрогобицької міської ради Львівської області;
запис про право власності 38454046; вчинений 29.09.2020 о 09:21:22 годині державним реєстратором Онишків Іванною Іванівною про проведену державну реєстрацію права власності на земельну ділянку кадастровий номер 4610600000:01:004:0124 площею 0,4639 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2182577346106, індексний номер 54354956 від 01.10.2020 о 11:25:52 за Територіальною громадою міста Дрогообича в особі Дрогобицької міської ради Львівської області; 
-  зобов`язати будь-якого уповноваженого суб`єкта державної реєстрації прав відновнити в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 1,3287 га, кадастровий номер 46106000000:01:004:0013 по вул. Грушевського, 9 у м. Дрогобичі Львівської області за Територіальною громадою міста Дрогобича в особі Дрогобицької міської ради Львівської області;
- зобов`язати відповідачів відновити в земельно-кадастровій та містобудівній документації інформацію про земельну ділянку площею 1,3287 га, кадастровий номер: 4610600000:01:004:0013 по вул. Грушевського, 9 у м. Дрогобичі Львівської області.
Звертаючись з позовом про визнання протиправними та скасування в частині зазначених вище рішень Дрогобицької міської ради, позивач обґрунтовує свої вимоги порушенням його прав, як власника нерухомого майна, з тих підстав, що ОСОБА_2 придбавши на відкритих торгах з продажу майна банкрута  ПАТ «Дрогобицький завод автомобільних кранів» будівлю дошкільної установи №1 «Журавлик» по вул. Грушевського,9 у м.Дрогобичі, до нього перейшло право користування земельною ділянкою площею 1,3287 га кадастровий номер: 4610600000:01:004:0013, в порядку передбаченому ст.120  ЗК  України та  ст.377 ЦК України. Нерухоме майно внесено в статутний фонд ТОВ «ЛАГОДИЧ І ПАРТНЕРИ».
З метою реалізації свого права на отримання земельної ділянки в користування ТОВ «ЛАГОДИЧ І ПАРТНЕРИ» неодноразово звертався до Дрогобицької міської ради із заявами про одержання земельної ділянки в користування на правах оренди, проте, зазначеними вище рішеннями Дрогобицької міської ради йому було відмовлено у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою та розробленні технічної документації щодо встановлення меж земельної ділянки.
В той же час, як стверджує позивач, Дрогобицькою міською радою прийнято рішення внаслідок яких було проведено поділ спірної земельної ділянки  та внесено відповідні записи до Державного реєстру нерухомого майна, які він просить скасувати та  відновити у Державному реєстрі речових прав  на нерухоме майно запис про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 1,3287 га кадастровий номер: 4610600000:01:004:0013.           
Правовими підставами позову зазначає ст.ст. 6, 14-16 Закону України “Про оренду землі”, ст.ст. 181, 187 ГК України, ст.ст. 16, 377, 638 ЦК України.

Короткий зміст заяви про забезпечення позову.
ТОВ “ЛАГОДИЧ І ПАРТНЕРИ” звернулось до суду із заявою за №01-02/111 від 11.10.2021 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку площею 0,4639 га з кадастровим номером 4610600000:01.004:0124, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування будівель громадських та релігійних організацій, яка належить на праві власності Дрогобицькій міській раді Львівської області; 
заборони всім суб`єктам державної реєстрації прав вчиняти будь-які дії, спрямовані на реєстрацію чи за будь-якими особами права власності та інших речових прав, будь яких договорів щодо спірної земельної ділянки.
Заява про забезпечення позову мотивована тим, що на офіційному веб-сайті Дрогобицької міської ради розміщено інформацію про проект рішення «Про продаж земельної ділянки у власність», винесеного на XIV сесію восьмого скликання. Згідно п.п. 1, 1.1. якого міська рада вирішила продати у власність спірну орендовану земельну ділянку несільськогосподарського призначення: ОСОБА_1 , для будівництва та обслуговування будівель громадських та релігійних організацій. Затвердити ціну продажу земельної ділянки в розмірі 3126  686,00 грн.
Позивач (заявник) вважає, що продаж земельної ділянки з кадастровим номером №4610600000:01:004:0124 за адресою: АДРЕСА_1 та перереєстрація права власності на цю ділянку на користь ОСОБА_1 унеможливить виконання рішення суду по даній справі в разі задоволення позову.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції.
Ухвалою Господарського суду Львівської області від 11.10.2021 заяву ТОВ «ЛАГОДИЧ І ПАРТНЕРИ» за № №01-02/111 від 11.10.2021 про забезпечення позову - задоволено частково. Заборонено всім суб`єктам державної реєстрації прав вчиняти будь-які дії, спрямовані на реєстрацію чи за будь-якими особами права власності та інших речових прав, будь яких договорів щодо земельної ділянки площею 0,4639 га з кадастровим номером 4610600000:01:004:0124, розташованій за адресою: Львівська обл., м.Дрогобич, вул. М. Грушевського, 9.
В задоволенні решти вимог про накладення арешту на спірну земельну ділянку відмовлено.
Вказана ухвала суду мотивована тим, що:
1)вжиття наведених заходів забезпечення позову сприятиме запобіганню порушення прав позивача на час вирішення спору в суді, а в разі задоволення позову забезпечить можливість виконання рішення суду; 
2) накладення заборони суб`єктам державної реєстрації прав вчинення будь-яких дій, спрямованих на реєстрацію чи за будь-якими особами права власності та інших речових прав, укладення будь яких договорів щодо земельної ділянки площею 0,4639 га з кадастровим номером 4610600000:01:004:0124, розташованої за адресою: Львівська обл., м.Дрогобич, вул. М. Грушевського. 9, є співмірним із заявленими позивачем вимогами та підлягає застосуванню судом з метою забезпечення реалізації в майбутньому виконання рішення суду, якщо воно буде прийняте на користь позивача, та здійснення ефективного захисту прав останнього.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
В апеляційній скарзі третя особа просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та відмовити ТОВ «ЛАГОДИЧ І ПАРТНЕРИ» у задоволенні заяви про забезпечення позову, покликаючись на те, що вжиті заходи забезпечення не відповідають предмету спору, не є співрозмірними та не можуть вплинути в подальшому на виконання рішення суду. Вважає ухвалу суду винесеною на підставі не повністю з`ясованих обставин справи, при недотриманні норм процесуального права.

Узагальнені доводи особи, що подала апеляційну скаргу.
В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що позивач не навів обставин, які б мали свідчити про наявність підстав передбачених ст. 136 ГПК України для забезпечення позову та не надав жодних доказів щодо існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення по суті справи.
На думку скаржника, із змісту заяви вбачається, що вимоги про застосування заходів забезпечення позову грунтуються лише на необгрунтованих припущеннях. Скаржник також стверджує, що висновки заявника  є передчасними та є тотожними предмету позову, з яким заявник звернувся до суду. 
Судом першої інстанції не враховно, що захід забезпечення позову, не відповідає вимогам розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову, звідси порушує баланс інтересів учасників справи.
Заявником не доведено, що невжиття визначених вище заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.
Посилається на невідповідність проголошеного тексту рішення оригіналу судового рішення в справі.
Вважає, що до заяви про забезпечення позову, яка містила дві вимоги не було додано належних документів, які підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Узагальнені доводи та заперечення позивача.
Позивач просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення місцевого господарського суду без змін. Доводи відзиву на апеляційну скаргу кореспондуються з доводами викладеними у рішенні місцевого господарського суду. 
12.01.2022 на адресу суду від апелянта ( ОСОБА_1 ) надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 знаходиться на самоізоляції.
Також, 12.01.2022 на адресу суду від відповідача-1 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з зайнятістю в іншому судовому засіданні. Зазначене клопотання не містить кваліфікованого електронного цифрового підпису, що підтверджується відповідною довідкою уповноваженої особи суду.
Розглянувши подані клопотання та заслухавши доводи і міркування присутніх учасників справи, апеляційний суд протокольною ухвалою від 12.01.2022 відмовив в задоволенні клопотання апелянта ( ОСОБА_1 ) та залишив без розгляду клопотання відповідача-1 (Дрогобицької міської ради) з підстав викладених в протокольній ухвалі суду.
У судове засідання 12.01.2022 з`явилися представники позивача та третьої особи, представники відповідачів в судове засідання не з`явились, а тому враховуючи строки розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду визначені ч. 2 ст. 273 ГПК України та в порядку п. 1 ч. 3 ст. 202 ГПК України суд розглядає справу за їх відсутності. 
Враховуючи положення ч. 12 ст. 270 ГПК України, відповідно до якого неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, зважаючи на те, що явка учасників справи в судове засідання обов`язковою не визнавалась, судова колегія вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, що не з`явилися за наявними в справі доказами.
У судовому засіданні представник третьої особи підтримав доводи апеляційної скарги, просив апеляційну скаргу задоволити, а ухвалу Господарського суду Львівської області від 11.10.2021 скасувати.
Представник позивача заперечила проти доводів апеляційної скарги зазначивши аргументи аналогічні викладеним у відзиві.
Згідно з ст. 269 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Дослідивши наведені в апеляційній скарзі доводи і заперечення, перевіривши матеріали справи щодо правильності застосування судом першої інстанцій норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Згідно встановлених судом першої інстанції та неоспорених обставин, а також обставин, встановлених судом апеляційної інстанції, і визначених відповідно до них правовідносин вбачається.
Ухвалою Господарського суду Господарського суду Львівської області від 11.10.2021 заяву ТОВ «ЛАГОДИЧ І ПАРТНЕРИ» за № №01-02/111 від 11.10.2021 про забезпечення позову - задоволено частково. 
Заборонено всім суб`єктам державної реєстрації прав вчиняти будь-які дії, спрямовані на реєстрацію чи за будь-якими особами право власності та інші  речові права, а також будь яких договорів щодо земельної ділянки площею 0,4639 га з кадастровим номером 4610600000:01:004:0124, що розташована за адресою: Львівська область, м. Дрогобич, вул. М. Грушевського, 9.
Відповідно до ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачені ст. 137 цього Кодексу заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів або ефективний захист порушених прав або інтересів позивача.
Наведена правова позиція викладена, зокрема, у постанові Верховного Суду від 08 жовтня 2018 року по справі № 925/402/18.
Таким чином, заходи до забезпечення позову можуть вживатися лише за умов, визначених ст. 136 ГПК України, а саме - якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити: виконання рішення суду; ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
При цьому, вирішуючи питання про забезпечення позову, господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і співмірності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів.
Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постанові Верховного Суду від 26 липня 2018 року по справі № 911/396/18.
Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.
Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання, після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, зокрема: реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо.
В свою чергу, саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.
Водночас, співмірність заходу забезпечення позову визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.
Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.
Заходами забезпечення позову є тимчасове обмеження прав особи тією мірою та таким чином, як це необхідно для збереження в період розгляду справи можливості безперешкодного виконання рішення суду в разі задоволення позову.
Судами встановлено, що звертаючись з позовом про визнання протиправними та скасування в частині зазначених вище рішень Дрогобицької міської ради, позивач обґрунтовує свої вимоги порушенням його прав, як власника нерухомого майна, з тих підстав, що придбавши на відкритих торгах з продажу майна банкрута  ПАТ «Дрогобицький завод автомобільних кранів» будівлю дошкільної установи №1 «Журавлик» по вул. Грушевського,9 у м.Дрогобичі, до нього перейшло право користування земельною ділянкою площею 1,3287 га кадастровий номер: 4610600000:01:004:0013, в порядку передбаченому ст.120  ЗК  України та  ст.377 ЦК України. Нерухоме майно внесено в статутний фонд ТОВ «ЛАГОДИЧ І ПАРТНЕРИ». З метою реалізації свого права на отримання земельної ділянки в користування ТОВ «ЛАГОДИЧ І ПАРТНЕРИ» неодноразово звертався до Дрогобицької міської ради із заявами про одержання земельної ділянки в користування на правах оренди, проте, зазначеними вище рішеннями Дрогобицької міської ради йому було відмовлено у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою та розробленні технічної документації щодо встановлення меж земельної ділянки.
В той же час, як стверджує позивач, Дрогобицькою міською радою прийнято рішення внаслідок яких було проведено поділ спірної земельної ділянки  та внесено відповідні записи до Державного реєстру нерухомого майна, які він просить скасувати та  відновити у Державному реєстрі речових прав  на нерухоме майно запис про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 1,3287 га кадастровий номер: 4610600000:01:004:0013.           
Заходи щодо забезпечення позову обов`язково повинні застосовуватися відповідно до їх мети, з урахуванням безпосереднього зв`язку між предметом позову та заявою про забезпечення позову.
Співмірність передбачає співвіднесення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду.
Оцінюючи наявність правового зв`язку між заходами забезпечення позову, які позивач просить вжити, та предметом позову, апеляційний господарський суд встановив, що ТОВ «ЛАГОДИЧ І ПАРТНЕРИ» зазначає про необхідність захисту належного йому права користування земельною ділянкою площею 1,3287 га, кадастровий номер: 4610600000:01:004:0013 по вул. Грушевського, 9 у м. Дрогобичі Львівської області власника з 11.06.2019 об`єкту нерухомого майна - будівлі дошкільної установи № 1 «Журавлик» літ. А-2 площею 2592,1 кв.м, яка на момент продажу попереднім власником даного об`єкту нерухомого майна - Публічним акціонерним товариством «Дрогобицький завод автомобільних кранів» була розташована на земельній ділянці загальною площею 1.3287 га, кадастровий номер: 4610600000:01:004:0013 за адресою: Львівська обл., м.Дрогобич, вул. М. Грушевського, 9, що належала до земель комунальної власності та перебувала у постійному користуванні попереднього землекористувача - Публічного акціонерного товариства «Дрогобицький завод автомобільних кранів» на підставі Державного акту на право користування землею 1992 року (Рішення органу місцевого самоврядування, серія та номер: 402, виданий 03.10.1974, видавник: Виконавчий комітет Дрогобицької районної ради депутатів трудящих; рішення органу місцевого самоврядування, серія та номер: 426, виданий 28.12.2004, видавник: Дрогобицка міська рада Львівської області ).
Дане право користування земельною ділянкою загальною площею 1,3287 га, кадастровий номер: 4610600000:01:004:0013 за адресою: Львівська обл., м.Дрогобич, вул. М. Грушевського, 9 було порушено Дрогобицькою міською радою шляхом поділу 17.09.2020 року вказаної земельної ділянки на 2 (дві) новостворені земельні ділянки №4610600000:01:004:0124 площею 0,4639 га №4610600000:01:004:0125 площею 0,8648 га.
З матеріалів справи вбачається, що земельна ділянка з кадастровим номером №4610600000:01:004:0124 за адресою: Львівська область, м.Дрогобич, вул. М.Грушевського, 9 була передана Дрогобицькою міською радою в оренду ОСОБА_1 вже під час розгляду справи в суді.
Отже, з аналізу змісту позовних вимог вбачається, що між ТОВ «ЛАГОДИЧ І ПАРТНЕРИ» та Дрогобицькою міською радою існує спір щодо визнання права користування земельною ділянкою на умовах оренди, визнання укладеним договору оренди земельної ділянки, визнання протиправним та скасування рішення Дрогобицької міської ради щодо поділу та об`єднання земельних ділянок на вул. М.Грушевського, 9 тощо.
Натомість обставиною, яка істотно може ускладнити безперешкодне виконання рішення суду в разі задоволення позову, судом першої інстанції правильно враховано те, що на офіційному веб-сайті Дрогобицької міської ради розміщена інформація про проект рішення «Про продаж земельної ділянки у власність», винесеного на XIV сесію восьмого скликання. Згідно п.п. 1, 1.1. якого міська рада вирішила продати у власність орендовану земельну ділянку несільськогосподарського призначення: ОСОБА_1 , прож. м. Дрогобич, земельну ділянку площею 0,4639 га на АДРЕСА_1 кадастровий номер 4610670500:01:004:0124, для будівництва та обслуговування будівель громадських та релігійних організацій. Затвердити ціну продажу земельної ділянки в розмірі 3 126 686 грн.
Права позивача у випадку їх відновлення в судовому порядку передбачають зокрема право користування земельною ділянкою на підставі та умовах договору оренди, укладеного між позивачем та Дрогобицькою міською радою.
Як стверджує позивач, продаж земельної ділянки з кадастровим номером №4610600000:01:004:0124 за адресою: АДРЕСА_1 , спір щодо якої ведеться та є предметом судового розгляду, та перереєстрація права власності на цю ділянку на користь ОСОБА_1 утруднить виконання рішення суду по даній справі і призведе до нових судових спорів.
Таким чином, доводи позивача про те, що реалізація власником права розпорядження (передання в оренду, продажу тощо) спірною земельною ділянкою до вирішення судом спору по суті може утруднити або зробити неможливим виконання судового рішення у разі задоволення заявлених ТОВ «ЛАНОДИЧ І ПАРТНЕРИ» вимог з точки зору відновлення усіх прав орендаря. відповідає фактичним обставинам за даним спором, а тому апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правового зв`язку між предметом позову та заходами забезпечення позову, які позивач просить вжити.
Згідно з ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, що суд апеляційної інстанції в тому числі перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, а тому апеляційним судом визначені межі апеляційного перегляду ухвали Господарського суду Львівської області від 11.10.2021 та не встановлено підстав для виходу за межі доводів апеляційної скарги.
Враховуючи предмет позову в даній справі, такий захід забезпечення позову, як накладення арешту на земельну ділянку площею 0,4639 га з кадастровим номером 4610600000:01.004:0124, розташовану за адресою: Львівська обл., м.Дрогобич, вул. М. Грушевського, 9 для будівництва та обслуговування будівель громадських та релігійних організацій, яка належить на праві власності Дрогобицькій міській раді Львівської області, не відповідає заявленим позовним вимогам в позові, оскільки у разі задоволення судом позову, таке рішення не підлягає примусовому виконанню.
Заявлений захід забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку, який скаржник просить суд вжити, не є адекватним заявленим вимогам, а підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту на земельну ділянку може істотно ускладнити ефективний захист прав позивача у випадку задоволення його позову, відсутні.
Відповідно до п.п.2, 4 ч. 1 ст. 137 ГПК України передбачено можливість забезпечення позову, в тому числі, шляхом заборони іншим особам вчиняти певні дії, забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору. 
Умовою застосування заходів по забезпеченню позову є достатньо обґрунтоване припущення, що можуть виникнути ускладнення під час виконання рішення суду в разі невжиття заходів по забезпеченню позову.
Як вбачається із матеріалів справи та підтверджено поданими доказами, станом на час розгляду справи існують достатньо обґрунтовані припущення, що можуть ускладнити виконання рішення в подальшому, або зробити таке виконання неможливим. 
Звернувшись із заявою про забезпечення позову, ТОВ «ЛАГОДИЧ і ПАРТНЕРИ» вказало причини, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, зазначило обставини, які несуть реальну загрозу невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, та вказують на те, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити виконання рішення суду, або поновлення оспорюваних прав позивача, за захистом яких воно звернулося. Позивачем обґрунтовано настання існуючого ризику переоформлення чи подальшого відчуження земельної ділянки, яка є предметом спору. Вид забезпечення позову у виді заборони вчинення певних дій щодо земельної ділянки в м.Дрогобичі по вул.Грушевського, 9, відповідає вимогам, на забезпечення яких він просить вжити позивач.
Разом з тим, судом першої інстанції правильно прийнято до уваги висновки Верховного Суду у справі №643/12369/19 від 19.02.2021 року, в яких суд зауважує, що арешт майна - це накладення заборони на право розпоряджатися майном з метою його збереження до визначення подальшої долі цього майна. Заборона на відчуження об`єкта нерухомого майна - це перешкода у вільному розпорядженню майном. Враховуючи мету застосування заходів забезпечення позову, їх вжиття щодо нерухомого майна не вимагає обмеження в користуванні ним, оскільки для найменшого порушення інтересів відповідача та збереження нерухомого майна обґрунтованою може бути визнана лише заборона відчуження такого нерухомого майна без позбавлення відповідача та інших осіб права користування ним.
Враховуючи встановлені обставини, в межах заяви про забезпечення позову, суд вважає, що накладення заборони суб`єктам державної реєстрації прав вчинення будь-яких дій, спрямованих на реєстрацію чи за будь-якими особами права власності та інших речових прав, укладення будь яких договорів щодо земельної ділянки площею 0,4639 га з кадастровим номером 4610600000:01:004:0124, розташованої за адресою: Львівська обл., м.Дрогобич, вул. М. Грушевського. 9, буде співмірним із заявленими позивачем вимогами та підлягає застосуванню судом з метою забезпечення реалізації в майбутньому рішення суду, якщо воно буде прийняте на користь позивача, та здійснення ефективного захисту прав останнього. 
При цьому суд, оцінюючи співвідношення негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення позову з тими наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, вважає, що тимчасове обмеження прав Дрогобицької міської ради в зазначений вище спосіб є менш обтяжливим, оскільки у разі відмови у задоволенні пред`явлених до неї позовних вимог, ці права будуть відновленими та за бажанням реалізованими, в той час, як невжиття заходів щодо обмеження цих прав може призвести до незворотних наслідків для позивача щодо реалізації ним як права орендаря за договором оренди або значно утруднити ефективний захист чи поновлення порушених прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду, та спонукати до залучення у спорі інших заінтересованих осіб, породжуючи нові спори щодо відновлення прав позивача.
Необхідність вжиття заходів забезпечення позову зумовлена вжиттям Дрогобицькою міською радою заходів по відчуженню спірної земельної ділянки, за захистом прав на яку звернувся позивач, а відповідно до ч.2  ст.388 ЦК України, майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень.
Відтак, невжиття заходів забезпечення позову може унеможливити чи ускладнити поновлення порушених прав або інтересів позивача, за захистом яких він має намір звернутися до суду.
Факт наявності реальної загрози у даній ситуації, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених прав позивача (у разі задоволення позову), за захистом яких він мав намір звернутися до суду аналогічна судова практика викладена в постановах Верховного суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 16 серпня 2018 року у справі №910/1040/18; Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 25 лютого 2019 року у справі №924/789/18.
Враховуючи доводи заявника,  пов`язаність заходів забезпечення з предметом спору,  для з`ясування дійсних обставин справи, з метою захисту прав та інтересів учасників процесу, наявність обставин, які свідчать про реальну можливість утруднення або унеможливлення виконання рішення суду у разі невжиття заходів забезпечення позову, суд першої інстанції дійшов до обгрунтованого висновку про задоволення заяви  про забезпечення позову ТОВ «ЛАГОДИЧ І ПАРТНЕРИ»  про заборону вчинення вищезазначених дій.
Основною метою статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому, в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини (наприклад, рішення у справі "Спорронг і Льоннрот проти Швеції" від 23.09.1982, "Новоселецький проти України" від 11.03.2003, "Федоренко проти України" від 01.06.2006). Необхідність забезпечення такої рівноваги відображено в структурі статті 1 Протоколу. Зокрема, необхідно щоб була дотримана обґрунтована пропорційність між застосованими заходами та переслідуваною метою, якої намагаються досягти шляхом позбавлення особи її власності.
Вжиття заходів забезпечення позову повинно забезпечити виконання гарантій інших осіб щодо невтручання у мирне володіння ними майном. Здійснюючи реалізацію таких гарантій, можливість забезпечення позову у даному випадку має бути піддана трискладовому тесту (Рішення ЄСПЛ від 01.06.2006 "Федоренко проти України") на визначення того чи було втручання законним у контексті національного законодавства; чи переслідувало таке втручання мету, спрямовану на задоволення інтересів суспільства та чи було дотримано справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами фундаментальних прав окремої особи. 
За таких обставин, апеляційний господарський суд погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що заява позивача про забезпечення позову є обґрунтованою, застосування заходу виправданим, адекватним та співмірним, а відтак, у суду першої  інстанції були наявними правові підстави, для застосування заходів забезпечення позову шляхом заборони всім суб`єктам державної реєстрації прав вчиняти будь-які дії, спрямовані на реєстрацію чи за будь-якими особами права власності та інших речових прав, будь яких договорів щодо земельної ділянки площею 0,4639 га з кадастровим номером 4610600000:01:004:0124, розташованій за адресою: Львівська обл., м.Дрогобич, вул. М. Грушевського, 9.
Прийнята судом першої інстанції ухвала про забезпечення позову не порушує принцип рівності сторін, верховенства права та пропорційності і відповідає вимогам норм процесуального права щодо необхідності саме таких заходів забезпечення позову, виходячи в тому числі із предмету спору та здатність забезпечити фактичне виконання рішення суду в разі задоволення позову. 
Звертаючись з апеляційною скаргою, третя особа не спростувала висновки суду першої інстанцій щодо правових підстав для забезпечення позову та не довела неправильного застосування судом норм процесуального права як необхідної передумови для скасування прийнятого ним судового рішення.
Посилання апелянта на невідповідність проголошеного тексту рішення оригіналу судового рішення у даній справі є безпідставним, оскільки не зазначено, які саме є невідповідності.
Крім цього, враховуючи положення ч. 1 ст. 224 ГПК України третя особа мала право подати до суду письмові зауваження з приводу неповноти або неправильності технічного запису або відомостей, вміщених у протоколі судового засідання. Проте таким правом апелянт не скористався, зауважень на протокол судового засідання чи невідповідність оголошеного рішення оригіналу судового рішення не подав.
Посилання апелянта на те, що до заяви про забезпечення позову, яка містила дві вимоги небуло додано належних документів, які підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку у розмірі спростовуються квитанцією про сплату судового збору №7 від 11.10.2021 (т. 3 а.с. 184) на суму 1  135,00 грн., який сплачений відповідно до пп. 3 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», відповідно до якого за подання до господарського суду заяви про забезпечення позову сплачується судовий збір у розмірі 0,5 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2270,00 грн * 0,5 = 1135,00 грн.).
Зважаючи на викладене, апеляційний суд дійшов висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги та залишення без змін ухвали суду першої інстанції.
Частиною 3 статті 13 та частиною 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 1-3 статті 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Згідно з ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 191 цього Кодексу.
У відповідності до ст. 129 ГПК України понесені судові витрати у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції в розмірі 2270,00 грн. судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта, оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення.
Керуючись статтями 236, 269, 270, 271, 275, 276, 282, 287 Господарського процесуального кодексу України, суд,

                                   ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 б/н від 25.10.2021 – залишити без задоволення.
Ухвалу Господарського суду Львівської області від 11.10.2021 у справі №914/884/21 – залишити без змін.
Судовий збір  в розмірі 2270,00 грн. покласти на апелянта.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її проголошення згідно зі ст.ст. 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий (суддя-доповідач):                                        С.М. Бойко

Судді:                                                                                 Т.Б. Бонк

                                                                                          О.І. Матущак