ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/4208/21  Номер провадження 22-ц/814/615/22	Головуючий у 1-й інстанції Кривич Ж. О.  Доповідач ап. інст. Пилипчук Л. І.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 лютого 2022 року 	м.Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючий суддя Пилипчук Л.І.,
судді Кривчун Т.О., Чумак О.В.,
розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 
на рішення Автозаводського районного суду м.Кременчука від 10 листопада 2021 року, постановлене суддею Кривич Ж.О., 
у справі за позовом Акціонерного товариства «Полтаваобленерго», в особі Кременчуцької філії, до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:
12.05.2021 АТ «Полтаваобленерго», в особі Кременчуцької філії, звернулося в суд із указаним позовом. В обґрунтування підстав позову зазначає, що є правонаступником ПАТ «Полтаваобленерго», предметом діяльності якого є централізоване постачання теплової енергії, гарячої та холодної води.
ОСОБА_1 є споживачем послуг з теплопостачання у вигляді централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води за адресою: АДРЕСА_1 по о/р №160313, які до 24.04.2019 надавалися Кременчуцькою філією товариства згідно рішення виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області від 08.02.2019 №169.
Позивач, виконуючи вимоги чинного законодавства України, надавав відповідачу послуги в повному обсязі у відповідності до якісних показників згідно вимог нормативно-технічних документів. Однак відповідач не здійснював своєчасної оплати одержаних в період із листопада 2017 року по квітень 2019 року послуг, унаслідок чого утворилась заборгованість, заявлена до стягнення в загальному розмірі 8 528,02 грн., із них: за послугу «централізоване опалення» - 6 955,4 грн.; за послугу «централізоване постачання гарячої води» - 280,93 грн.; за порушення строків виконання зобов`язання індекс інфляції в розмірі 892,01 грн. та 3% річних від простроченої суми – 399,62 грн. Судові витрати, понесені товариством при подачі позову, просить компенсувати за рахунок відповідача.
Рішенням Автозаводського районного суду м.Кременчука від 10.11.2021 позовні вимоги АТ «Полтаваобленерго» задоволено частково.
Стягнуто із ОСОБА_1 на користь АТ «Полтаваобленерго» в особі Кременчуцької філії заборгованість за послуги з теплопостачання у вигляді централізованого опалення та постачання гарячої води, спожиті в період із жовтня 2018 року по квітень 2019 року на загальну суму 6 380,92 грн., з яких: 6 099,99 грн. – сума боргу за послугу з централізованого опалення та 280,93 грн. – сума боргу за послугу з централізованого постачання гарячої води; а також встановлений індекс інфляції у розмірі 892,01 грн. та 3% річних від простроченої суми заборгованості в розмірі 399,62 грн.
Стягнуто із ОСОБА_1 на користь АТ «Полтаваобленерго» в особі Кременчуцької філії сплачений судовий збір 2 270,00 грн.
Рішення районного суду вмотивовано тим, що вимоги позову обґрунтовані належними та допустимими доказами, які не спростовані відповідачем, та підлягають до задоволення в межах строк позовної давності з жовтня 2018 року по квітень 2019 року, включно з індексом інфляції та 3% річних на загальну суму 7 672,55 грн.
Відповідач із рішенням суду першої інстанції не погодився та подав апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи та неповне з`ясування обставин, просить рішення районного суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.
Посилаючись на пункти 8, 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 №630, якими визначено, що порядок надання споживчих послуг та система їх оплати здійснюється на підставі договору між споживачем та виконавцем; а також статтю 509 ЦК України – щодо підстав виникнення зобов`язання, вважає, що за відсутності відповідного договору про надання послуг, вимоги позову є безпідставними.
Вважає розрахунок індексу інфляції неправильним, оскільки позивач не врахував від`ємний індекс інфляції за відповідний період: у 2019 році (червень - 99,5; липень – 99,4; серпень – 99,7; грудень – 99,8) та у 2020 році (лютий – 99,7; липень – 99,4; серпень – 99,8). Тому при застосуванні правильної калькуляції інфляції сума підлягає зменшенню із 892,01 грн. до 757,04 грн.
Зазначає, що він є інвалідом ІІ групи та на підставі п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору. Суд першої інстанції викладеного не врахував та безпідставно стягнув із нього, ОСОБА_1 , на користь товариства 2 270,00 грн. судового збору.
15.02.2022 до Полтавського апеляційного суду надійшов відзив позивача на апеляційну скаргу, в якому з підстав, попередньо викладених у позові, просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, апеляційну скаргу – без задоволення.
Відповідно до ч.13 ст.7 та ч.1 ст.369 ЦПК України, апеляційна скарга розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.
Судом установлено та підтверджується матеріалами справи, що АТ «Полтаваобленерго», в особі Кременчуцької філії, на підставі рішення виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області від 11.08.2000 №1515, надає послуги з теплопостачання за адресою: АДРЕСА_1 , по особовому рахунку НОМЕР_1 , власник ОСОБА_1 /а.с.25-26,32/
ОСОБА_1 свої зобов`язання по оплаті послуг з теплопостачання належним чином не виконував, тому станом на 26.04.2021 за ним утворилася заборгованість за послуги з теплопостачання у вигляді централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, спожиті в період з листопада 2017 року по квітень 2019 року і становить 7 236,39 грн., із них:
-        за послугу «централізоване опалення» - 6 955,46 грн.;
-        за послугу централізоване постачання гарячої води» - 280,93 грн./а.с.6/
       Згідно розрахунку індексу інфляції та нарахувань 3% річних по о/р АДРЕСА_2 , за період із 11.2017 по 04.2019 р.р.: сума нарахованої інфляції – 892,01 грн.; сума 3% річних від суми несвоєчасної оплати – 399,62 грн./ва.с.7-9/
       У відзиві на позовну заяву відповідачем заявлено про застосування строків позовної давності./а.с.39-40/
       Частково задовольняючи позов, районний суд виходив із того, що заявлені вимоги є обґрунтованими та, за заявою відповідача про застосування строку позовної давності, підлягають задоволенню за період із жовтня 2018 року по квітень 2019 року, включно із індексом інфляції та 3% річних згідно розрахунку позивача на загальну суму 7 672,55 грн. Заборгованість, нарахована за період із листопада 2017 року по 01.10.2018, тобто поза межами 3-х річного строку позовної давності, задоволенню не підлягає.
       В порядку ст.141 ЦПК України, судові витрати позивача за подачу позову компенсовані за рахунок відповідача.
Апеляційний суд із такими висновками суду першої інстанції в повній мірі погодитися не може з таких підстав. 
Спірні правовідносини виникли у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг і регулюються, зокрема, Законом України від 24 червня 2004 року №1875-IV «Про житлово-комунальні послуги».
Згідно ч.2 ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є власник, споживач, виконавець, виробник. Власником закон визначає фізичну або юридичну особа, якій належить право володіння, користування та розпоряджання приміщенням, будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд, зареєстроване у встановленому законом порядку (абз. 7 ч.1 ст.1 цього Закону); споживачем є фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу (абз.14 ч.1 ст.1 Закону).
Відповідно до ч.1 ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.
Згідно ч.1 ст.901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Відповідно до ч.1 ст.29 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» договір на надання житлово-комунальних послуг у багатоквартирному будинку укладається між власником квартири, орендарем чи квартиронаймачем та балансоутримувачем або уповноваженою ним особою.
Згідно п.5 ч.3 ст.20 указаного Закону, споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеній у постановах від 26.09.2018 по справі №750/12850/16-ц та від 06.11.2019 у справі №642/2858/16, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. 
Враховуючи, що товариство належним чином виконувало взяті на себе зобов`язання, а відповідач користувався наданими йому послугами, проте не здійснював їх оплату, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції щодо обов`язку відповідача оплатити отримані ним житлово-комунальні послуги. 
Доводи апеляційної скарги правильність таких висновків не спростовують та, фактично, зводяться до нерозуміння природи грошового зобов`язання, що відповідно до позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 19.03.2021 №904/2073/19, не звільняє споживача послуг, від його виконання. Поряд із цим питання щодо фактичного користування житлово-комунальними послугами входить до предмета доказування.
Згідно статей 12,13,81 ЦПК України, обов`язок доказування та подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Наведений процесуальний обов`язок відповідачем не виконано та не надано доказів, що він, ОСОБА_1 , не є отримувачем послуг, відтак, має сплатити їх вартість за період із жовтня 2018 року по квітень 2019 року згідно розрахунку за встановленими тарифами на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання для потреб населення згідно рішень виконавчого комітету Кременчуцької міської ради від 10.08.2018 №972, від 29.10.2018 №1386, від 08.02.2019 №169./а.с.11-13, 14-16, 17-18/
За змістом статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
При розрахунку інфляційних втрат у зв`язку з простроченням боржником виконання грошового зобов`язання до цивільних відносин за аналогією закону підлягають застосуванню положення Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078. 
Порядок індексації грошових коштів визначається із застосуванням індексу споживчих цін (індексу інфляції) за офіційними даними Державного комітету статистики України у відповідний місяць прострочення боржника як результат множення грошового доходу на величину приросту споживчих цін за певний період, поділену на 100 відсотків (абзац п`ятий пункт четвертий згаданого Порядку), що відповідає позиції Верховного Суду від 26.06.2020 у справі №905/21/19.
Здійснивши перерахунок нарахованих позивачем 3% річних та інфляційних втрат за допомогою калькулятора штрафів системи «Ліга-Закон», апеляційний суд, обраховуючи початок виникнення заборгованості із 01.10.2018 по 31.03.2021 від суми боргу, постановленої до стягнення, враховує від`ємний індекс інфляції у 2019 році: червень - 99,5; липень – 99,4; серпень – 99,7; грудень – 99,8; у 2020 році: лютий – 99,7; липень – 99,4; серпень – 99,8, а тому розмір інфляції, постановленої до стягнення підлягає зменшенню з 892,01 грн. до 757,04 грн. 
Крім цього, вирішуючи питання розподілу судових витрат суд першої інстанції не врахував, що ОСОБА_1 є інвалідом ІІ групи, що підтверджується довідкою МСЕ №0059402 загальне захворювання, безтерміново./а.с.47/
Пунктом 9 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» визначено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю І та ІІ груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.
Відповідно до ст.141 ЦПК України, враховуючи, що відповідач звільнений від сплати судового збору, понесені позивачем витрати зі сплати судового збору слід компенсувати за рахунок держави. 
З огляду на викладене, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню в частині розподілу судових витрат, які слід компенсувати за рахунок держави, та зміні в частині розміру інфляції постановленої до стягнення, зменшивши її з 892,01 грн. до 757,04 грн. В іншій частині рішення залишити без змін. 
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, п.п.3,4 ч.1 ст.376, ст.ст.381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити частково.
Рішення Автозаводського районного суду м.Кременчука від 10 листопада 2021 року –скасувати в частині розподілу судових витрат та змінити в частині розміру індексу інфляції, постановленого до стягнення із ОСОБА_1 на користь АТ «Полтаваобленерго» в особі Кременчуцької філії, зменшивши його із 892,01 грн. до 757,04 грн.
В іншій частині рішення залишити без змін. 
Судові витрати АТ «Полтаваобленерго» за подачу позову в розмірі 2 270,00 грн. компенсувати за рахунок держави.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 24.02.2022.

Головуючий суддя                                                                 Л.І. Пилипчук

Судді                                                                                 Т.О. Кривчун

                                                                               О.В. Чумак