ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2022 року
м. Хмельницький

Справа № 686/25954/21
Провадження № 22-ц/4820/353/22

Хмельницький апеляційний суд у складі
колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Гринчука Р.С., Костенка А.М., Спірідонової Т.В.,
секретар судового засідання Дубова М.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 23 листопада 2021 року, суддя Павловська А.А., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу,

встановив :

В листопаді 2021 року ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу.
В обґрунтування позовних вимог вказала, що перебуває у шлюбі з відповідачем, який зареєстрований міським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського обласного управління юстиції, актовий запис 101. Сторони від шлюбу мають двох дочок, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Сімейне життя з відповідачем не склалось через різні погляди на життя, сторони втратили взаєморозуміння, шлюб існує формально.
Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 23.11.2021 року позов задоволено, розірвано шлюб, укладений між ОСОБА_2 (прізвище до шлюбу – ОСОБА_5 ) та ОСОБА_1 , зареєстрований міським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського обласного управління юстиції, актовий запис 101. Вирішено питання про судові витрати.
Суд першої інстанції, задовольняючи позов, виходив з визнання позову відповідачем та наполягання позивача на розірванні шлюбу. 
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. Апелянт вказав, що заява про визнання ним позову була написана під диктовку позивача та її представника, разом з тим він не усвідомлював тієї обставини, що заява підтверджує визнання ним позову, оскільки копії позовної заяви йому вручено не було. Також вказав, що суд, незважаючи на те, що подружжя має двоє неповнолітніх дітей, не вжив заходів щодо примирення сторін. Тимчасові непорозуміння між сторонами існували, однак вони носили періодичний характер та не могли бути підставою для розірвання шлюбу. 
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 зазначила, що відповідач розумів зміст написаної ним заяви про визнання позову, не просив про примирення. Шлюб між сторонами понад три роки існує формально. Сім`ю неможливо зберегти без доброї на те волі сторін, подальше сумісне життя подружжя суперечитиме інтересам позивача.
В судове засідання учасники справи не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені у відповідності з вимогами ЦПК України.
Перевіривши матеріали справи колегія суддів дійшла висновку про необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебувають у зареєстрованому шлюбі з 14.02.2004 року, мають спільних дітей, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 7-9).
23.11.2021 року відповідач ОСОБА_1 подав суду заяву у якій позов ОСОБА_2 визнав, просив його задовольнити, справу розглянути без його участі (а.с. 24).
В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження обставин щодо примушування ОСОБА_1 до написання заяви про визнання позову, примирення сторін, проживання однією сім`єю та спільного виховання дітей.
Відповідно до статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
У частинах третій та четвертій статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.
Відповідно до частини першої статті 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.
Суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства (стаття 111 СК України).
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26.11.2018 року у справі №761/33261/16-ц (провадження №61-33349св18) зроблено висновок по застосуванню статті 111 СК України та вказано, що примирення подружжя здійснюється судом лише за умови, що це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, цікавитися обставинами їх приватного життя, вимагати надання доказів порушення сімейних обов`язків особистого характеру тощо. Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя. Надання додаткового строку для примирення є виключно правом суду, а не його обов`язком.
Аналогічний висновок зроблено у постановах Верховного Суду від 21.11.2019 року у справі № 264/3830/18, від 28.11.2018 року по справі №206/3459/16-ц.
Шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків і позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу (постанова Верховного Суду від 11.11.2020 року у справі №369/7035/18). 
Відповідно до статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
За встановлених обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність задоволення позову. Саме по собі небажання відповідача розривати шлюб не може бути підставою для відмови у задоволенні позову.
Враховуючи вищевикладене колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги є безпідставними, суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, не допустив порушення норм матеріального та/або процесуального права, які б були підставою для зміни чи скасування оскаржуваного рішення, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення. 
Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 23 листопада 2021 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 23 лютого 2022 року.

Судді:                        Р.С. Гринчук 

                                                                       А.М. Костенко

                                                                       Т.В. Спірідонова