ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 березня 2022 року	Львів	Справа № 466/9927/21 пров. № А/857/1409/22	

 Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого судді -                                       Носа С. П.,
суддів -                                                            Кухтея Р. В., Шевчук С. М.;
за участю секретаря судового засідання -   Смолинця А.В.;
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 22 грудня 2021 року у справі № 466/9927/21 (головуючий суддя Зима І.Є., м. Львів) за позовом ОСОБА_1 до поліцейського ДПП Мирон Кирила Олександровича, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення, закриття справи про адміністративне правопорушення,-

                                                       ВСТАНОВИВ:

25жовтня 2021 року Шевченківським районним судом м. Львова зареєстровано позовну заяву ОСОБА_1 до поліцейського ДПП Мирон Кирила Олександровича, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення від 24.09.2021 серії1АВ № 02591828, закриття справи про адміністративне правопорушення.
В обґрунтування вимог позовної заяви вказано, що автомобіль Mercedes-Bens S400, номерний знак НОМЕР_1 зареєстрований на ТзОВ «Юридичне агентство «Юкон», керівником якого є ОСОБА_1 , проте транспортним засобом користуються й інші працівники вказаної юридичної особи. При чому, будь яких доказів, які підтверджують, що саме позивач керував вказаним автомобілем у постанові не зазначено. Таким чином, на думку позивача, поліцейським ДПП, при винесені постанови не було встановлено конкретну особу, яка вчинила адміністративне правопорушення.
Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 22 грудня 2021 року відмовлено в задоволенні позовних вимог.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивачем - ОСОБА_1 , подано апеляційну скаргу, в якій висловлено прохання скасувати оскаржене рішення суду першої інстанції та прийняти рішення, яким задовольнити позовні вимоги.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказано, що в суду першої інстанції була відсутня можливість об`єктивного розгляду даної справи, адже Конституційний суд України ще не завершив розгляд конституційного подання щодо відповідності Конституції України положень ч.1 ст.14-2 та ч.5 ст.279-1 КУпАП. Вказаними нормами передбачено накладення штрафу на власника транспортного засобу навіть якщо він не вчиняв правопорушення. Крім того, апелянт зазначає, що на фотознімках з камери спостереження, якими зафіксовано порушення автомобілем номер НОМЕР_1 правил дорожнього руху, відсутні дорожні знаки про обмеження швидкості в межах населеного пункту.
Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України, тому відповідно до ч.4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Заслухавши суддю-доповідача, проаналізувавши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення залишити без змін з таких підстав.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Судом першої інстанції встановлено, що постановою серія 1АВ № 02591828 від 24 вересня 2021 року, винесеною поліцейським ДПП Мирон К.О., на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. за порушення п.12.9.(б) Правил дорожнього руху України, відповідальність за що передбачена ч.1ст. 122 КУпАП (а.с. 7).
Відповідно до вказаної постанови 30 серпня 2021 року о 19 год. 34 хв. за адресою: М10-01 Західний обхід м. Львова 3+360 зафіксовано транспортний засіб «Mercedes-Benz S400», номерний знак НОМЕР_1 . Особа, яка керувала вказаним транспортним засобом перевищила встановлені обмеження швидкості руху транспортних засобів на 28 км./год., чим порушила п.12.9.(б) Правил дорожнього руху України.
Згідно із ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Судом апеляційної інстанції здійснено перевірку висновків суду першої інстанції щодо відповідності дій відповідача вимогам ч. 2 ст. 2 КАС України, внаслідок чого суд апеляційної інстанції погоджується з такими та вважає за необхідне зазначити наступне. 
Предметом судового дослідження за даними правовідносинами є протиправність постанови поліцейського про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері дотримання правил дорожнього руху.
Стаття 14 Закону України «Про дорожній рух» зобов`язує учасників дорожнього руху знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Порядок початку руху, зміни руху за напрямком, розташування транспортних засобів і пішоходів, вибору швидкості руху та дистанції, обгону та стоянки, проїзду перехресть, пішохідних переходів і залізничних переїздів, зупинок транспортних засобів загального користування, користування зовнішніми світловими приладами, правила пересування пішоходів, проїзд велосипедистів, а також питання організації руху та його безпеки на території України відповідно до статті 41 Закону України «Про дорожній рух» регулюються Правилами дорожнього руху(далі -ПДР), затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306.
Пунктом 1.3ПДР визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно з законодавством України (ст.53 Закону України «Про дорожній рух»).
Також, згідно із п.1.9ПДР, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Відповідно до п.12.9 (б)ПДР України, водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» пункту 30.3 цих Правил.
Пунктом 12.4 ПДР України передбачено, що в населених пунктах рух транспортних засобі дозволяється зі швидкістю не більше 50 км/год..
Також, загальне обмеження швидкості 50 км/год. стосується населених пунктів, позначених дорожнім знаком 5.45 «Початок населеного пункту», дія цього обмеження скасовується знаком 5.46 «Кінець населеного пункту». При цьому, загальні обмеження швидкості в населеному пункті не перериваються після перехресть і діють на всіх вулицях населеного пункту.
Частиною першою статті 122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Згідно з частинами 1, 2статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно дост.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст.245 КУпАП).
За приписами частини 1 статті 8 Закону України «Про Національну поліцію» (далі - Закон №580-VIII) поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.
Як слідує зі змісту положень п.п.3, 8, 11 ч.1 ст.23 Закону №580-VIII, поліція відповідно до покладених на неї завдань вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення; у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання; регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Так, згідно ч.1, 2 ст.222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, які полягають, у порушенні правил дорожнього руху. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
Як передбачено приписами ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно з положеннями ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчинення та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосується забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Як видно зі змісту ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до ч.1 ст.283 КУпАП, постанова про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (ПІБ, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (ПІБ (за наявності) дата народження, місце проживання чи перебування); опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.
Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.
Відповідно до ст.40 Закону №580-VIII, поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на однострої, у/на службових транспортних засобах, у тому числі без кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз, а також використовувати інформацію, отриману з фото- і відеотехніки, що перебуває в чужому володінні, зокрема, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.
Тобто положення Закону №580-VIII надають право поліції використовувати інформацію відеозапису та фотокартки в якості речових доказів наявності або відсутності факту правопорушення.
Відповідно до статті 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Підтвердженням правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності та винесення спірної постанови є матеріали фотозйомки в мережі інтернет за посиланням https://bdr.mvs.gov.ua/user/g/r/1AB/02591828/. З даних матеріалів чітко видно номер та марку автомобіля «Mercedes-Benz S400», номерний знак НОМЕР_1 , який рухався зі швидкістю 78 км./год. в межах населеного пункту, чим порушив п. 12.9. (б) ПДР України. Фотозйомка моменту порушення автомобілем «Mercedes-Benz S400», номерний знак НОМЕР_1 ,правил дорожнього руху здійснена приладом Каскад, який пройшов процедуру сертифікації (сертифікати відповідності знаходяться в матеріалах справи), а тому вказані матеріали фотозйомки є належним та допустимим доказом вчинення позивачем порушення ПДР України.
Обставини вчинення адміністративного правопорушення повністю викладені в оскаржуваній постанові про накладення адміністративного стягнення, з якої вбачається, що 30 серпня 2021 року о 19 год. 34 хв. за адресою: М10-01 Західний обхід м. Львова 3+360 зафіксовано транспортний засіб «Mercedes-Benz S400», номерний знак НОМЕР_1 . Особа, яка керувала вказаним транспортним засобом перевищила встановлені обмеження швидкості руху транспортних засобів на 28 км./год., чим порушила п.12.9.(б) Правил дорожнього руху України.
Щодо доводів апелянта про недоведеність факту вчинення саме позивачем порушення правил ПДР України, то відповідно до ст.14-2 КУпАП адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі (за допомогою технічних засобів - приладів контролю за дотриманням правил дорожнього руху з функціями фото-, відеофіксації, які функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) (за допомогою технічних засобів з функціями запису, зберігання, відтворення і передачі фото-, відеоінформації), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб.
Вказана норма виключає необхідність встановлення особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, для винесення щодо неї постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.
Витягом з ЄДРЮОФОП та громадських формувань, наявним в матеріалах справи, підтверджується факт перебування ОСОБА_1 на посаді керівника ТзОВ «Юридичне агентство «Юкон». В позовній заяві визнається факт реєстрації транспортного засобу «Mercedes-Benz S400» номерний знак НОМЕР_1 за ТзОВ «Юридичне агентство «Юкон», а отже оскаржувану постанову складено щодо позивача правомірно.
Щодо доводів апелянта про неможливість розгляду даної справи до вирішення Конституційним судом України конституційного подання щодо відповідності Конституції України положень ч.1 ст.14-2 та ч.5 ст.279-1 КУпАП, то колегія суддів зазначає, що відповідно до ч.3 ст.3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
Таким чином, колегія суддів вважає, що відповідач довів правомірність прийняття спірної постанови, оскільки вказана постанова винесена уповноваженою особою, яка мала право розглядати справу про адміністративне правопорушення з дотриманням правил чинного законодавства.
З урахуванням встановлених фактичних обставин справи та наведеного правового регулювання, колегія суддів приходить до переконання про правильний висновок суду першої інстанції щодо доведеності вчинення позивачем адміністративного правопорушення, що виявилось у порушення вимог пункту п.12.9 «б» Правил дорожнього руху, а тому відповідачем правомірно притягнуто позивача до відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене, колегія суддів апеляційного суду приходить до переконання, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями 229, 241, 250, 308, 310, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

                                                     ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 22 грудня 2021 року у справі №466/9927/21- без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий суддя	 	С. П. Нос 	
судді	 	Р. В. Кухтей 	
 	 	С. М. Шевчук 	
Повне судове рішення складено 10 березня 2022 року.