22-ц/804/35/22 
                                                                                221/1732/21 
                                               
   Єдиний унікальний номер 221/1732/21
                                                                      Номер провадження 22-ц/804/35/22

ПОСТАНОВА
І м е н е м    У к р а ї  н и

26 січня 2022 Донецький апеляційний суд  у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
                                головуючої Биліни Т.І.,
                                суддів  Пономарьової О.М., Зайцевої С.А., 
     за участю секретаря Сидельнікової А.В.,
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
представник позивача - ОСОБА_2 ,
відповідач - Акціонерне товариство «Українська залізниця»,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Волноваського районного суду Донецької області від 21 липня 2021 року у складі суду Мохова Є.І., повний текст якого складено 26 липня 2021 року, у цивільній справі про відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі та стягнення моральної шкоди, -

в с т а н о в и в :

Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
23 березня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до АТ «Українська залізниця» про відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі та стягнення моральної шкоди.
Позовна заява мотивована тим, що відповідно до постанови Апеляційного суду Донецької області від 24.07.2018 року, позивача було поновлено на посаді начальника структурного підрозділу «Волноваське локомотивне депо» регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця».
25.07.2018 року відповідачем було складено наказ №56-Н-ос щодо поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника депо. 
Позивач вважає, що даний наказ не свідчить про виконання відповідачем постанови Апеляційного суду Донецької області від 24.07.2018 року, оскільки посада на якій його було поновлено не відповідає тій з якої він був звільнений.
Через невиконання відповідачем рішення апеляційного суду, постановою від 18.01.2021 року було закінчено виконавче провадження №57041845 на підставі п. 11 ч. 1 ст. 39 та ст. 40 ЗУ «Про виконавче провадження», через невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника. 
05.02.2021 року відповідачем було складено наказ №49/Н-ос, відповідно якому внесені зміни до наказу №56/Н-ос від 25.07.2018 року та викладено пункт 2 в наступній редакції: «Поновити ОСОБА_1 на посаді начальника структурного підрозділу «Волноваське локомотивне депо» регіональної філії «Донецька залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця» з 06.01.2018 року».

Але до виконання попередніх обов`язків позивача допущено не було. У зв`язку із чим він неодноразово звертався до відповідача із заявою, щодо надання повноважень на виконання обов`язків начальника структурного підрозділу, але отримав відмову.
На даний час відповідачем фактично не виконано рішення суду по справі №221/450/18, позивача не допущено до виконання попередніх обов`язків начальника структурного підрозділу «Волноваське локомотивне депо» регіональної філії «Донецька залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця», з виконанням обов`язків відповідно до посадової інструкції від 15.01.2016 року. Не внесені зміни у штатний розпис структурного підрозділу «Волноваське локомотивне депо» регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця».
Щодо вимог про стягнення моральної шкоди позивач зазначав, що моральна шкода, яку відповідач завдав йому не виконуючи рішення суду про його поновлення полягає у душевних стражданнях, яких він зазнав у зв`язку з протиправною поведінкою щодо нього та у приниженні честі та гідності, та ділової репутації.
Протягом майже трьох років відповідачем та його посадовими особами не здійснено поновлення позивача на роботі, йому відмовлено у фактичному допуску до виконання попередніх посадових обов`язків, тобто відбувається ухилення від виконання рішення суду про поновлення його на посаді. Такі дії відповідача протягом тривалого часу призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від позивача додаткових зусиль для організації свого життя шляхом звернення до судових, правоохоронних органів, виконавчої служби.
Вважає, що розумним та справедливим буде відшкодування моральної шкоди у розмірі 100 000,00 гривень.
Просив суд, зобов`язати відповідача АТ «Українська залізниця» внести зміни до Структури та штатного розпису структурного підрозділу «Волноваське локомотивне депо» регіональної філії «Донецька залізниця» АТ «Укрзалізниця» шляхом введення посади начальника структурного підрозділу «Волноваське локомотивне депо» регіональної філії «Донецька залізниця», а у разі неможливості внесення таких змін поновити ОСОБА_1 на аналогічній посаді керівника структурного підрозділу «Волноваське локомотивне депо» регіональної філії «Донецька залізниця» АТ «Укрзалізниця»; зобов`язати відповідача АТ «Українська залізниця» фактично допустити ОСОБА_1 до виконання попередніх обов`язків відповідно до посадової інструкції від 15.01.2016 року; стягнути з відповідача АТ «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 100 000 грн.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Волноваського районного суду Донецької області від 21 липня 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Зобов`язано АТ «Українська залізниця» внести зміни до Структури та штатного розпису структурного підрозділу «Волноваське локомотивне депо» регіональної філії «Донецька залізниця» АТ «Укрзалізниця» шляхом введення посади начальника структурного підрозділу «Волноваське локомотивне депо» регіональної філії «Донецька залізниця». 
Зобов`язано відповідача АТ «Українська залізниця» фактично допустити ОСОБА_1 до виконання попередніх обов`язків відповідно до посадової інструкції від 15.01.2016 року;
Стягнуто з відповідача АТ «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 30 000,00 грн.
В іншій частині позовних вимог про стягнення моральної шкоди відмовлено.
Задовольняючи позов частково суд першої інстанції виходив з того, що працівник повинен бути обізнаним про наявність наказу про його поновлення на роботі і йому повинно бути фактично забезпечено доступ до роботи і можливості виконання своїх обов`язків. 
Суд першої інстанції вважав доведеним факт не виконання відповідачем рішення суду щодо поновлення позивача та фактичного допуску його до попередніх обов`язків, тому позовні вимоги позивача з цього приводу були задоволені.
Частково задовольняючи вимоги позивача про стягнення моральної шкоди, суд першої інстанції виходив з того, що внаслідок невиконання  відповідачем рішення суду про поновлення позивача на роботі, порушені його трудові права, вказане позначилось на його психоемоційному стані та спричинило душевні страждання через втрату репутації серед колег та підлеглих. Як наслідок, компенсація завданої моральної шкоди не поглинається самим фактом відновлення становища, яке існувало до порушення трудових правовідносин, шляхом зміни формулювання причин звільнення, а має самостійне юридичне значення, тому ця позовна вимога була частково задоволена.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги та доводи
Не погодившись з даним рішенням, відповідач АТ «Українська залізниця» подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив рішення скасувати та постановити нове, про відмову у задоволенні позовних вимог.
Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не взято до уваги та не досліджено, що на час звільнення (05.01.2018 року) позивач був ознайомлений та працював згідно посадової інструкції начальника депо, затвердженої 15.01.2016 року. 
Штатними розписами від 07.12.2015 року (до звільнення позивача) та від 31.01.2018 року (після звільнення позивача) найменування посади не змінювалось - начальник депо. 
Матеріалами справи №221/3660/20 (ухвала від 05.08.2020 року та постанова від 05.10.2020 року) встановлено, що найменування посади «начальник депо» не відповідає найменуванню посади «начальник структурного підрозділу» та є іншою посадою. 
Таким чином, виконання позивачем обов`язків, передбачених посадовою інструкцією начальника депо, неможливе, внаслідок поновлення його на посаді начальника структурного підрозділу. Та, як наслідок, неможливо допустити позивача, як начальника структурного підрозділу до виконання ним посадових обов`язків начальника депо згідно посадової інструкції від 15.01.2016 року. 
Питання поновлення умов праці позивача відповідно до посадової інструкції від 15.01.2016 року досліджувалось у справі 221/7326/18. Рішенням Волноваського районного суду Донецької області від 08.04.2019 року позивачу відмовлено у задоволенні позовних вимог. Постановою Донецького апеляційного суду від 24.05.2019 року відмовлено позивачу в поновленні істотних умов праці. Постановою Верховного Суду України від 21.07.2021 року касаційну скаргу позивача залишено без задоволення. 
Оскаржуване рішення щодо виконання позивачем попередніх обов`язків відповідно до посадової інструкції від 15.01.2016 року не враховує та не узгоджується з рішеннями по справі 221/7326/18, що є порушенням норм процесуального права. 
Доводи і заперечення інших учасників справи
Представник відповідача АТ «Українська залізниця» Арсентьєв Е.Г. в суді апеляційної інстанції підтримав доводи апеляційної скарги, просив їх задовольнити.  
Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 заперечували проти задоволення апеляційної скарги, просили її залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції - залишити без змін.
Позивач скористався своїм правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що ним під час розгляду даної справи порушено питання про відновлення становища, яке існувало до його звільнення, шляхом фактичного допуску до виконання посадових обов`язків, а не поновлення умов праці, як зазначає відповідач. 
Ним 21.05.2020 року було подано до апеляційного суду заяву про перегляд судового рішення по справі №221/7326/18 за нововиявленими обставинами, яку відповідно до Ухвали Донецького апеляційного суду від 29.05.2020 року долучено до матеріалів справи та буде розглянуто після повернення справи залежно від наслідків перегляду касаційної скарги.
Отже, виконання рішення про поновлення на роботі вважається закінченим з моменту видачі наказу про поновлення працівника на роботі та фактично допуску працівника, поновленого на роботі рішенням суду до виконання попередніх обов`язків, що є неможливим без внесення змін до штатного розпису відповідача.
На даний момент відповідач обмежився лише формальним виконанням рішення суду та видав наказ про поновлення, при цьому жодних змін до штатного розпису не здійснив, до виконання попередніх обов`язків позивача не допустив.
МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Позиція апеляційного суду
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, апеляційний суд  вважає, що скарга підлягає задоволенню з таких підстав. 
Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.
Вказаним вимогам оскаржуване рішення в повній мірі не відповідає, обставини судом першої інстанції встановлено не повно, висновки зроблено без дотримання вимог законів, які регулюють спірні відносини.
Відповідно ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції
Рішенням Апеляційного суду Донецької області від 24.07.2018 року, позивача ОСОБА_1 було поновлено на посаді начальника структурного підрозділу «Волноваське локомотивне депо» регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця» з 06 січня 2018 року.
Судове рішення в частині поновлення на роботі ОСОБА_1 на посаді начальника структурного підрозділу «Волноваське локомотивне депо» регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» допущено до негайного виконання.
У зв`язку з невиконанням АТ «Українська залізниця» рішення суду про поновлення на роботі, позивач ОСОБА_1 у червні 2020 року звернувся до суду зі скаргою, в якій просив визнати неправомірною та скасувати постанову державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві ( нова назва: Печерський районний відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)) Коваль Л.І. від 27 лютого 2019 року про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання рішення суду на підставі виконавчого листа № 221/450/18, виданого 09 серпня 2018 року Волноваським районним судом Донецької області, про поновлення його на посаді начальника структурного підрозділу «Волноваське локомотивне депо» регіональної філії «Донецька залізниця» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» з 06 січня 2018 року. 
Крім того, позивач просив зобов`язати державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Коваль Л.І. усунути порушення, відновити виконавче провадження з примусового виконання рішення суду на підставі виконавчого листа № 221/450/18, виданого 09 серпня 2018 року Волноваським районним судом Донецької області, про поновлення його на посаді начальника структурного підрозділу «Волноваське локомотивне депо» регіональної філії «Донецька залізниця» публічного акціонерного товариства «Укрзалізниця» з 06 січня 2018 року та провести виконавчі дії в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».
Ухвалою Волноваського районного суду Донецької області від 05 серпня 2020 року скаргу ОСОБА_1 на постанову державного виконавця задоволено. Визнано неправомірною та скасовано постанову державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Коваль Л.І. від 27 лютого 2019 року, про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 221/450/18, виданого 09 серпня 2018 року Волноваським районним судом Донецької області, про поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника структурного підрозділу Волноваське локомотивне депо регіональної філії Донецька залізниця публічного акціонерного товариства Українська залізниця з 06 січня 2018 року. 
Зобов`язано державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Коваль Л.І. усунути порушення, відновити виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 221/450/18, виданого 09 серпня 2018 року Волноваським районним судом Донецької області про поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника структурного підрозділу Волноваське локомотивне депо регіональної філії Донецька залізниця публічного акціонерного товариства Українська залізниця з 06 січня 2018 року та провести виконавчі дії в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».
До звільнення, ОСОБА_1 , перебував на посаді начальника структурного підрозділу «Волноваське локомотивне депо» регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» та був ознайомлений під підпис із посадовою інструкцією від 15.01.2016 року, яка передбачала обов`язки до виконання яких його не допущено до теперішнього часу. 
Відповідно штатного розпису структурного підрозділу «Волноваське локомотивне депо» 1 групи регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» введеного в дію з 01.08.2018 року за кодом професій 1226.1 вказано - керівник регіонального структурного підрозділу. (а.с.32)
Штатний розпис структурного підрозділу «Волноваське локомотивне депо» 1 групи регіональної філії «Донецька залізниця» АТ «Укрзалізниця» введений в дію з 01.02.2021 року, копія якого надана позивачем в ході судового засідання, данні які вказані в ньому не заперечувалися представником відповідача, за кодом професій 1226.1 також вказано - керівник регіонального структурного підрозділу. Вказана посада не відповідає Єдиному списку професій України де під кодом професій 1226.1 вказано - начальник структурного підрозділу (відокремленого).
З наданих суду копій документів, а саме наказу про звільнення позивача від 05.01.2018 року, вбачається, що на момент звільнення ОСОБА_1 обіймав посаду начальника структурного підрозділу «Волноваське локомотивне депо» регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця».
Невиконання відповідачем постанови Апеляційного суду Донецької області від 24.07.2018 року по справі №221/450/18, знаходить підтвердження в ухвалі Волноваського районного суду Донецької області від 05.08.2020 року та постанові Донецького апеляційного суду від 05.10.2020 року по справі №221/3660/20, таким чином дана обставина не підлягає доказуванню.
Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції, та застосовані норми права
Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Статтею 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Частина перша статті 235 КЗпП України передбачає, що в разі звільнення без законної підстави працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.
Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника, прийняте органом, який розглядав трудовий спір, підлягає негайному виконанню (частина сьома статті 235 КЗпП України).
Негайне виконання судового рішення полягає в тому, що воно набуває властивостей обов`язковості і підлягає виконанню не з моменту набрання ним законної сили, а негайно із часу його оголошення в судовому засіданні.
Належним виконанням судового рішення про поновлення на роботі слід вважати видання власником про це наказу, що дає можливість працівнику приступити до виконання своїх попередніх обов`язків.
Виконання рішення вважається закінченим із моменту фактичного допуску працівника, поновленого на роботі рішенням суду, до виконання попередніх обов`язків на підставі відповідного акту органу, який раніше прийняв незаконне рішення про звільнення працівника.
Тобто, рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного працівника вважається виконаним, коли власником або уповноваженим ним органом видано наказ (розпорядження) про допуск до роботи і фактично допущено до роботи такого працівника.
КЗпП України не містить визначення поняття "поновлення на роботі", як і не встановлює порядку виконання відповідного рішення. Частково умови, за яких рішення суду про поновлення на роботі вважається примусово виконаним, закріплені у статті 65 Закону України "Про виконавче провадження".
За змістом статті 65 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції, чинній на момент поновлення позивача на роботі за рішенням суду) рішення вважається виконаним боржником із дня видання відповідно до законодавства про працю наказу або розпорядження про поновлення стягувача на роботі та внесення відповідного запису до трудової книжки стягувача, після чого виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.
При розумінні роботи як регулярно виконуваної працівником діяльності, обумовленої трудовим договором, поновлення на роботі також включає допущення працівника до фактичного виконання трудових обов`язків, тобто створення умов, за яких він може їх здійснювати у порядку, що мав місце до незаконного звільнення.
При цьому, працівник повинен бути обізнаним про наявність наказу про його поновлення на роботі і йому повинно бути фактично забезпечено доступ до роботи і можливості виконання своїх обов`язків. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 06 грудня 2018 року у справі N 465/4679/16 (провадження N 61-29024св18), від 26 лютого 2020 року у справі N 702/725/17 (провадження N 61- 12857св18).
Аналізуючи наведене, колегія суддів апеляційної інстанції не може погодитися з висновками суду першої інстанції, вважає їх зробленими без урахування доказів, долучених сторонами до матеріалів справи. 
З копії трудової книжки вбачається, що ОСОБА_1 за наказом  Донецької залізниці Локомотивного депо Волноваха №321  від 07.12.2007 року переведено  на посаду начальника депо.
Наказом  від 03.12.2015 року по особовому складу, виданому відповідно до п.2 ст.7 Закону України «Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування» від 23..02.2012 року №4442-VI, постанови КМУ від 25.06.2014 року №200, протоколів засідань правління  публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» від 21.10.2015 року №1 від 26.11.2015 року №6, положення про регіональну філію «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця», затвердженого рішенням правління ПАТ «Українська залізниця» від  30.11.2015 протоколом №7, з 01.12.2015 року продовжено трудові відносини зі ОСОБА_1   на посаді  начальника структурного підрозділу «Волноваське локомотивне депо» регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця». (т.1 а.с.122)
Як встановлено постановою Донецького апеляційного суду від 24.05.2019 року, залишеної без змін  постановою Верховного Суду від 21 липня 2021 року у справі за позовом  ОСОБА_1 до АТ «Українська залізниця» про поновлення істотних умов праці, в організаційній структурі  структурного підрозділу  «Волновське локомотивне депо» регіональної філії «Донецька залізниця  АТ «Українська залізниця» відбулися зміни, наказом від 25 липня 2018 року № 1008-Н з метою вдосконалення організації роботи структурних підрозділів регіональної філії «Донецька залізниця» АТ «Українська залізниця» за профільними напрямками, упорядкування їх виробничої та господарської діяльності, а також підвищення ефективності використання трудових ресурсів змінено організаційну структуру структурного підрозділу «Волноваське локомотивне депо» регіональної філії «Донецька залізниця» АТ «Українська залізниця» та затверджено нове Положення про структурний підрозділ. 
Вказані обставини у відповідності до ч.4 ст.82 ЦПК України не підлягають доказуванню.
Задовольняючи  вимоги позивача про зобов`язання АТ «Українська залізниця» внести зміни до структури та штатного розпису структурного підрозділу «Волноваське локомотивне депо» регіональної філії «Донецька залізниця» АТ «Укрзалізниця» шляхом введення посади начальника структурного підрозділу «Волноваське локомотивне депо» регіональної філії «Донецька залізниця», суд першої інстанції не звернув увагу на положення ст. ст.62, 64 ГК України. 
Відповідно до частини першої статті 62 ГК України підприємство - самостійний суб`єкт господарювання, створений компетентним органом державної влади або органом місцевого самоврядування, або іншими суб`єктами для задоволення суспільних та особистих потреб шляхом систематичного здійснення виробничої, науково-дослідної, торговельної, іншої господарської діяльності в порядку, передбаченому цим Кодексом та іншими законами.
Згідно з частиною першою статті 64 ГК України підприємство може складатися з виробничих структурних підрозділів (виробництв, цехів, відділень, дільниць, бригад, бюро, лабораторій тощо), а також функціональних структурних підрозділів апарату управління (управлінь, відділів, бюро, служб тощо).
Частина третя статті 64 ГК України передбачає, що підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис.
Питання зміни організаційної структури підприємства є правом відповідного суб`єкта господарювання при здійсненні ним господарської діяльності. Реалізація цього права породжує обов`язок підприємства дотриматися гарантій прав працівників, зокрема тих, які визначені статтями 42, 49-2, 49-4 КЗпП України.
Втручання в господарську та іншу діяльність підприємства не допускається, крім випадків, передбачених законодавством України. Викладені позивачем доводи позовної заяви не містять таких підстав, з посиланням на норму закону, відповідно до яких є необхідність у реагуванні на рішення про внутрішній устрій підприємства за вимогою працівника.
Вказані висновки викладені в постанові Верховного Суду  від 21 липня 2021 року у
справі № 221/7326/18, проте суд першої інстанції на них уваги не звернув та прийняв помилкове рішення.
Зобов`язуючи відповідача АТ «Українська залізниця» відновити становище, яке існувало до порушення, шляхом  фактичного допущення ОСОБА_1 до виконання попередніх обов`язків відповідно до посадової інструкції від 15.01.2016 року, суд першої інстанції не звернув уваги, що вказані вимоги є фактично опосередкованим відображенням вимог про поновлення на роботі.
Поновлення на роботі вважається закінченим з моменту видачі наказу про поновлення працівника на роботі та фактичного допуску працівника поновленого на роботі рішенням суду, до виконання попередніх обов`язків, вказаний висновок ґрунтується на позиції  Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої Судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 521/1892/18. 
Проте суд першої інстанції на вказане уваги не звернув та постановив помилкове рішення, задовольнивши вказану вимогу, незважаючи на те, що питання про поновлення на роботі вже розглянуто  в постанові  Апеляційного суду Донецької області від 24.07.2018 року.
Зобов`язуючи відповідача АТ «Українська залізниця» примусово виконати обов`язок в натурі, тобто допустити до виконання обов`язків, які позивач мав до звільнення, суд на себе перебрав повноваження Державної виконавчої служби. 
Відповідно до статті 65 Закону України «Про виконавче провадження» рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного працівника виконується невідкладно в порядку, визначеному статтею 63 цього Закону.
За змістом статті 63 Закону України «Про виконавче провадження» якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом трьох робочих днів та попередження про кримінальну відповідальність. 
Виконавець наступного робочого дня після закінчення встановленого строку повторно перевіряє виконання рішення боржником. У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом. У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.
Рішення вважається виконаним боржником з дня видання відповідно до законодавства про працю наказу або розпорядження про поновлення стягувача на роботі та внесення відповідного запису до трудової книжки стягувача, після чого виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.
Вимоги про стягнення з відповідача моральної шкоди є опосередкованими від вище викладених інших вимог позивача, оскільки колегія суддів дійшла висновків про необхідність  відмови в їх задоволенні то і вимоги щодо відшкодування моральної шкоди не підлягають задоволенню. 
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
Згідно зі статями 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
При розгляді даної справи суд апеляційної інстанції врахував, що нормами ст. 13 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховані судом при застосуванні таких норм права.
Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції не правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, не повно та не всебічно дослідив наявні у справі докази і не дав їм належну оцінку, не правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив не законне й необґрунтоване рішення, яке не відповідає вимогам матеріального та процесуального права.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд. та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINAv. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСІІЛ, від 18 липня 2006 року).
У рішенні Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі «Кузнєцов та інші проти Російської Федерації» зазначено, що одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті, вмотивоване рішення дає можливість стороні апелювати проти нього, нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції.
Враховуючи наведене, рішення суду першої інстанції постановлено з порушенням  вимог чинного законодавства та повинно бути скасовано з підстав, викладених в апеляційній скарзі.
Згідно ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення є: неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Повний текст постанови виготовлено 31 січня  2022 року.
Керуючись ст.ст. 374, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» - задовольнити. 
Рішення Волноваського районного суду Донецької області від 21 липня 2021 року - скасувати в частині задоволених вимог і ухвалити нове.
В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі та стягнення моральної шкоди відмовити. 
Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених ст.389 ЦПК України підстав протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту.

Головуючий:        Т.І. Биліна

Судді:         С.А. Зайцева

                                                                                                                        О.М. Пономарьова