ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/69/22 Справа № 206/1731/21 	  	Суддя у 1-й інстанції - Плінська А.В. Суддя у 2-й інстанції - Онушко Н. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

27 січня 2022 року                                                                м. Дніпро
Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Онушко Н.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 25 травня 2021 року у справі про адміністративне правопорушення щодо
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який мешкає за адресою:  АДРЕСА_1 ,  
якою його визнано винуватим у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, -
ВСТАНОВИЛА:
Вказаною постановою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 850 гривень та стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 454 грн на користь держави.
Не погоджуючись з вказаною постановою,  ОСОБА_1  подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову, якою закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.
Апеляційну скаргу обгрунтовує тим, що судом першої інстанції не було прийнято до уваги, що автомобіль під керуванням водія ОСОБА_2 рухався із значним перевищенням швидкості.
Апелянт вважає, що судом першої інстанції не були перевірені обставини скоєння дорожньо-транспортної пригоди, не було надано належної оцінки показанням обох водіїв та відеозапису, дослідженому в судовому засіданні суду першої інстанції.
Апелянт зазначив, що з вказаного відеозапису вбачається, що габарити транспортного засобу апелянта не дозволяли виконати поворот з відповідного крайнього положення, що змусило апелянта відступити від вимог п. 10.4 Правил дорожнього руху України.
Апелянт вважає, що його було безпідставно визнано винуватим у вказаному адміністративному правопорушенні.
Суддя апеляційної інстанції, заслухавши учасників судового провадження, вивчивши матеріали справи, висновок експертизи, призначеної судом апеляційної інстанції, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до протоколу серії ААБ №131330, 01.04.2021 року о 08-25 год в м. Дніпро на вул. М. Маліновського ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки ЗІЛ -130, номерний знак  НОМЕР_1 , своєчасно не зайняв крайнє положення проїзної частини для виконання маневру повороту та в районі пров. Океанського при зміні напрямку руху не переконався, що це буде безпечним, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем Джип, номерний знак  НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 . Вказаними діями  ОСОБА_1  порушив п.п. 10.1, 10.4 Правил дорожнього руху, за що передбачено адміністративну відповідальність за ст. 124 КУпАП. 
Відповідно до п. 10.1 Правил дорожнього руху України, перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху. 
Відповідно до п. 10.4 Правил дорожнього руху України, перед поворотом праворуч та ліворуч, у тому числі в напрямку головної дороги, або розворотом водій повинен завчасно зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку, крім випадків, коли здійснюється поворот у разі в`їзду на перехрестя, де організовано круговий рух, напрямок руху визначено дорожніми знаками чи дорожньою розміткою або рух можливий лише в одному напрямку, установленому конфігурацією проїзної частини, дорожніми знаками чи розміткою.
Водій, що виконує поворот ліворуч або розворот поза перехрестям з відповідного крайнього положення на проїзній частині даного напрямку, повинен дати дорогу зустрічним транспортним засобам, а при виконанні цих маневрів не з крайнього лівого положення на проїзній частині - і попутним транспортним засобам. Водій, що виконує поворот ліворуч, повинен дати дорогу попутним транспортним засобам, які рухаються попереду нього і виконують розворот.
Вважаю, що в діях ОСОБА_1 наявний склад правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, що підтверджується сукупністю зібраних і перевірених доказів, зокрема:
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ №131330 від 09.04.2021 року, складеного посадовою особою у встановленому законом порядку;
- схемою місця ДТП від 01.04.2021 року;
- відеозаписом з відео реєстратора з місця ДТП від 1 квітня 2021 року, дослідженого судом першої інстанції, водій ОСОБА_1 розпочав здійснювати маневр розвороту з середньої смуги руху, при наявності трьох смуг для руху в одному напрямку, при цьому своєчасно не зайняв крайнє ліве положення та не впевнився в безпечності маневру;
- висновком судової автотехнічної експертизи № 4203-21 від 29 жовтня 2021 року, відповідно до якої водій автомобіля "ЗІЛ-130", р.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 мав технічну можливість уникнути зіткнення шляхом виконання вимог п.п 10.1, 10.3, 10.4 Правил дорожнього руху України.
В даній дорожній обстановці дії водія ОСОБА_1 не відповідали вимогам п.п 10.1, 10.3, 10.4 Правил дорожнього руху України, і перебували у причинному зв`язку з настанням даної ДТП.
Щодо доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що габарити його транспортного засобу не дозволяли виконати поворот з відповідного крайнього положення, що змусило апелянта відступити від вимог п. 10.4 Правил дорожнього руху України, вважаю їх безпідставними.
Відповідно до п. 10.6 Правил дорожнього руху України, на який посилається апелянт в своїй апеляційній скарзі, якщо транспортний засіб через свої габарити або інші причини не може виконати поворот чи розворот з відповідного крайнього положення, дозволяється відступити від вимог пункту 10.4 цих Правил, якщо це не суперечить вимогам заборонних чи наказових дорожніх знаків, дорожньої розмітки та не створить небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. У разі потреби, для забезпечення безпеки дорожнього руху, слід звернутися за допомогою до інших осіб. 
Тобто, навіть якщо габарити автомобіля "ЗІЛ-130", р.н.з. НОМЕР_1 , не дозволяли виконати поворот з відповідного крайнього положення, водій ОСОБА_1 повинен був виконати поворот тільки упевнившись, що він не створить небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху, та дати дорогу попутним транспортним засобам, що є вимогою п. 10.4 Правил дорожнього руху України.
Враховуючи вищевикладене, погоджуюсь з висновком суду першої інстанції щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, тому вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а постанова Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 25 травня 2021 року повинна бути залишена без змін.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 25 травня 2021 року у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , якою його визнано винуватим у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП - залишити без задоволення.
Постанову Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 25 травня 2021 року у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , якою його визнано винуватим у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя          Н.М. Онушко