РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 березня 2022 року
м. Рівне

Справа № 569/19616/19
Провадження № 22-ц/4815/315/22
Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого Ковальчук Н. М.,
суддів: Боймиструка С. В., Шимківа С. С.

учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
треті особи на стороні позивача ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
відповідач - ОСОБА_4 , 

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 23 вересня 2021 року у складі судді Панас О. В., ухвалене в м. Рівне о 16:19, повний текст рішення складено 29.09.2021 року,

в с т а н о в и в :

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4   про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири. Свої вимоги обґрунтовував тим, що 17 вересня 2019 року в період приблизно з 18 год.30 хв. до 20 год.10 хв. його квартиру АДРЕСА_1 , в якій проживає він та його сім`я, і яка належить їм на праві спільної часткової власності, було затоплено з квартири № 8 цього будинку, яка знаходиться поверхом вище, і власницею якої є ОСОБА_4 . Просив, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, стягнути з відповідачки на його користь матеріальну шкоду у розмірі 40260 гривень, 75114 гривень завданої йому моральної шкоди, вартість проведеної судової будівельно-технічної експертизи у сумі 2600 гривень, витрати на правову допомогу в сумі 10000,00 гривень, судовий збір у розмірі 2809 гривень, витрати на оплату складання акту залиття та складання кошторису у розмірі 517,07 гривень.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 23 вересня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4 на його користь на відшкодування завданої матеріальної шкоди 40260 гривень, моральної шкоди 602 гривні 60 копійок та судові витрати в сумі 5646 гривні 07 коп.  Стягнуто з ОСОБА_4 судовий збір в сумі 1336 грн. 80 коп. в прибуток держави.

Вважаючи рішення суду незаконним, ОСОБА_4 оскаржила його в апеляційному порядку. В поданій апеляційній скарзі зазначає, що оскаржуване судове рішення ухвалене з порушенням норм матеріального права, неповно з`ясовано обставини справи, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Вказує, що предметом розгляду у справі є стягнення шкоди за залиття квартири АДРЕСА_3 . Однак, квартира № 8 належить не тільки їй, а є спільною частковою власністю всіх членів сім`ї, які мають бути співвідповідачами у справі. Суд мав у порядку, визначеному ЦПК України, встановити належність відповідачів. Висновки суду щодо неправомірності дій відповідачки, які виразились у неналежному утриманні сантехніки у ванній кімнаті і, як наслідок залиття квартири відповідача, не відповідає обставинам справи та не підтверджено жодними доказами. Ухвалюючи рішення, суд врахував, як доказ, Акт про залиття від 23.09.2019 року № 23/09/19/20. Однак такий доказ є неналежним, оскільки в Акті зазначено, що доступу до квартири ОСОБА_4 не було надано для встановлення причин, а причини затоплення вказані зі слів позивача. Зазначене не підтверджує винних дій відповідача. Обстеження житлового приміщення мало місце 17.09.2019 року, а Акт був складений 23.09.2019 року. Не можуть бути доказом свідчення третьої особи ОСОБА_2 , яка є співвласником затопленої квартири і зацікавленою стороною. Із цих підстав просить скасувати оскаржуване рішення суду, ухвалити нове про відмову в позові.

Відзив на апеляційну скаргу не подано. 

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали та обставини справи  на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення, суд прийшов до висновку, що неправомірними діями ОСОБА_4 , які виразилися у неналежному утриманні сантехніки у ванній кімнаті своєї квартири, була затоплена квартира ОСОБА_1 , між неправомірними діями та заподіянням шкоди має місце причинно-наслідковий зв"язок, тому, з врахуванням висновку експерта та страхової виплати, позов підлягає частковому задоволенню.

Такий висновок суду є законним, ґрунтується на наявних у справі доказах та нормах матеріального, процесуального права.

Судом встановлено: кв. АДРЕСА_1 згідно свідоцтва про право власності, виданого на підставі наказу УЖКГ виконкому Рівненської міської ради № 386 від 10.08.2007 року, належить на праві приватної спільної часткової власності ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 
      
23 вересня 2019 року комісією у складі Голови комісії - інженера Лінник О. А., заступника директора з адміністративних питань Заяць Ю. Я., слюсаря-сантехника ОСОБА_6 за наслідками розгляду заяви ОСОБА_1 про залиття квартири, був складений Акт про залиття, аварію, що трапилася на системі центрального опалення, гарячого водопостачання (або холодного водопостачання) № 23/09/19/20.             

Відповідно до вказаного Акту внаслідок затоплення квартири АДРЕСА_3 виявлені пошкодження кухонного гарнітура (розслоєння ДСП плит), відслоєння шпалер по всьому периметру кухні, підлоги відслоєння лінолеуму в кухні, відлипання декоративного оздоблення в коридорі, лінолеума коридора, вздуття та пошкодження паркетної дошки у вітальні і ламінат у дитячій кімнаті пошкодження шпалерів у вітальні (відклеєння від стін), замикання електропроводки у всій квартирі, пошкодження шафи у коридорі, розбухання дверних полотен у ванні, туалеті, дитячій кімнаті. 

Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи № 08/1019 від 04.11.2019 р., складеного експертом Сапуновою А.І., дійсна вартість відновлювального ремонту квартири АДРЕСА_1 , внаслідок залиття цієї квартири водою, становить 60260 гривень.

Співвласник квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_2 отримала страхове відшкодування від AT «Страхова компанія «АРКС» після виникнення страхової події - затоплення водою квартири, у розмірі 20000 грн. 

Статтею 22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Частина друга цієї статті визначає, що збитками є, зокрема втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). 

Згідно із статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Судом першої інстанції достовірно встановлено факт заподіяння шкоди позивачу і вірно зроблений висновок, що особою, відповідальною за завдання шкоди є відповідачка. За положеннями ч. 2 ст. 1166 ЦК України саме відповідачка мала довести відсутність її вини у завданні шкоди внаслідок затоплення квартири.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення вимог про стягнення моральної шкоди в розмірі 602,60 гривні, що становить 1% від загальної вартості заподіяної неправомірними діями відповідачки матеріальної шкоди, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позову в цій частині, виходячи з засад розумності, виваженості і справедливості, з врахуванням пенсійного віку відповідачки, та недоведеності завдання моральної шкоди у розмірі позовних вимог. 

Не заслуговують на увагу також доводи апеляційної скарги щодо  неналежності відповідача у даному спорі. Апелянт зазначає, що квартира АДРЕСА_4 належить не тільки їй, а перебуває у спільній частковій власності, тому суд мав притягнути до участі у справі у якості відповідачів усіх співвласників. 

Такі аргументи спростовуються нормами цивільного законодавства, що регулює право утримання спільної часткової власності, зокрема, ст. 360 ЦК України.

Стаття 360 ЦК України передбачає зобов`язання співвласника, відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності, брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном, тобто нести витрати.

Таким чином, кожен співвласник зобов`язаний брати участь у витратах щодо утримання майна, що є у спільній частковій власності, нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, незалежно від того, хто здійснює фактичні дії, спрямовані на утримання спільного майна. Співвласник або співвласники, які виконали солідарний обов`язок щодо сплати необхідних витрат, мають право вимагати від іншого співвласника їх відшкодування у рівній частці (право зворотної вимоги - регрес). 

За таких обставин, підстав для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, апеляційний суд не вбачає, оскільки ці доводи правильності зробленого судом першої інстанції висновку не спростовують.

Відповідно до ч. 1. ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 23 вересня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
Повний текст постанови складено 23 березня 2022 року.

Головуючий                                                Ковальчук Н. М.
Судді:                                                        Боймиструк С. В.
               Шимків С. С.