ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2021 року	Львів	Справа № 500/374/19 пров. № А/857/21837/21	
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого-судді -                                            Мікули О. І.,
суддів          -                                                    Курильця А. Р., Кушнерика М. П., 
з участю секретаря судового засідання –     Михальської М. Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в залі суду апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Тернопільській області на ухвалу Тернопільського окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2021 року про заміну сторони боржника у виконавчих провадженнях у справі №500/374/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,-

суддя в 1-й інстанції – Подлісна І. М.,
час ухвалення судового рішення – 20.10.2021 року, 
місце ухвалення судового рішення – м. Тернопіль,
дата складання повного тексту судового рішення – не зазначено,

                                                          в с т а н о в и в:

Позивач – ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідача - Головного управління ДПС у Тернопільській області, в якому просив визнати незаконними дії відповідача щодо невиплати компенсації за роботу в понадурочний час, недоплати компенсації за невикористану відпустку та помилковому наведенні бухгалтерських розрахунків у виданому грошовому атестаті; зобов`язати Головне управління сплатити позивачу компенсацію в розмірі 86400 грн за роботу в понадурочний час за період з травня 2016 року по червень 2018 року; зобов`язати відповідача здійснити нарахування та виплатити індексацію компенсації в розмірі 86400 грн за роботу в понадурочний час за період з травня 2016 року по червень 2018 року; зобов`язати Головне управління сплатити середній заробіток за час затримки повного розрахунку в сумі 95000 грн та доплатити компенсацію за невикористану відпустку в сумі 29077 грн; зобов`язати відповідача видати позивачу уточнений грошовий атестат із зазначенням розрахунків належного грошового забезпечення, наведених у рішенні суду.
28 жовтня 2019 року у судовому засіданні Тернопільським окружним адміністративним судом замінено відповідача Головного управління ДФС у Тернопільській області на його правонаступника Головне управління ДПС у Тернопільській області.
06 листопада 2019 року рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду позов задоволено частково. Визнано незаконними дії Головне управління ДПС у Тернопільській області щодо невиплати ОСОБА_1 грошового забезпечення за відпрацьовані понадурочні години, як компенсацію за службу в понаднормовий час. Зобов`язано Головне управління ДПС у Тернопільській області виплатити, провівши усі передбачені чинним законодавством відрахування ОСОБА_1 : грошове забезпечення за відпрацьовані понадурочні години, як компенсацію за службу в понаднормовий час, за період з 01 травня 2016 року по 30 червня 2018 року в сумі 47876,03 грн; суму компенсації заборгованості у зв`язку із порушенням строків виплати (невиплатою за відпрацьовані понад урочні години) за період з 01 травня 2016 року по 30 червня 2018 року в сумі 9115,79 грн. Стягнуто з Головного управління ДПС у Тернопільській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки при звільненні в сумі 394784 грн. Зобов`язано Головне управління ДПС у Тернопільській області видати позивачу грошовий атестат з врахуванням вказаних грошових розрахунків сум грошового забезпечення. У задоволені решті позовних вимог відмовлено.
12 березня 2020 року постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2019 року залишено без змін.
09 квітня 2020 року Головне управління ДПС у Тернопільській області звернулося до Тернопільського окружного адміністративного суду із заявою про здійснення процесуального правонаступництва та заміну сторони виконавчого провадження Головного управління ДПС у Тернопільській області на Головне управління ДФС у Тернопільській області.
Вказана заява мотивована тим, що ОСОБА_1 проходив службу та звільнений у запас з органів податкової міліції на підставі наказу Головного управління ДФС у Тернопільській області, яке продовжує здійснювати діяльність щодо здійснення державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового законодавства та у складі якого перебувають підрозділи податкової міліції. ГУ ДПС у Тернопільській області з моменту прийняття Постанови Кабінету Міністрів України від 25 вересня 2019 року №846 втратило правонаступництво щодо ГУ ДФС у Тернопільській області у сфері діяльності податкової міліції та щодо прав та обов`язків, які стосуються працівників податкової міліції, а ГУ ДФС у Тернопільській області набуло правонаступництво у зазначеній сфері.
19 травня 2020 року ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду відмовлено в задоволенні клопотання ГУ ДПС у Тернопільській області про здійснення процесуального правонаступництва та заміну сторони виконавчого провадження.
Відмовляючи у задоволенні заяви про здійснення процесуального правонаступництва та заміну сторони виконавчого провадження, суд першої інстанції виходив з того, що Головне управління ДПС у Тернопільській області не перебуває в процесі припинення або ліквідації, відповідно підстав правонаступництва в розумінні частини другої статті 104 Цивільного кодексу України немає. Фактичного (компетенційного) адміністративного правонаступництва також не відбулося, оскільки відсутні врегульовані нормами адміністративного права умови та порядок передання адміністративної компетенції від Головного управління ДПС у Тернопільській області до Головного управління ДФС у Тернопільській області (постанова Верховного Суду від 11 жовтня 2019 року у справі №812/1408/16).
09 липня 2020 року постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду скасовано ухвалу Тернопільського окружного адміністративного суду від 19 травня 2019 року та прийнято постанову, якою заяву Головного управління ДПС у Тернопільській області про здійснення процесуального правонаступництва та заміну сторони виконавчого провадження задоволено.
Здійснено процесуальне правонаступництво у справі №500/374/19 та замінено відповідача Головне управління ДПС у Тернопільській області (код ЄДРПОУ 43142763) на його правонаступника Головне управління ДФС у Тернопільській області (код ЄДРПОУ 39403535).
Замінено сторону виконавчого провадження у справі №500/374/19 Головне управління ДПС у Тернопільській області (код ЄДРПОУ 43142763) на його правонаступника щодо виконання та здійснення державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового законодавства та щодо діяльності підрозділів податкової міліції Головне управління ДФС у Тернопільській області (код ЄДРПОУ 39403535).
Постановою Верховного Суду від 21 жовтня 2020 року касаційну скаргу ОСОБА_1 та Головного управління ДФС у Тернопільській області задоволено. Постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 09 липня 2020 року у справі № 500/374/19 скасовано. Ухвалу Тернопільського окружного адміністративного від 19 травня 2020 року у справі № 500/374/19 залишено в силі.
19 листопада 2020 року до Тернопільського окружного адміністративного суду повторно надійшла заява Головного управління ДПС в Тернопільській області про заміну сторони виконавчого провадження правонаступником за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.
Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2020 року в задоволенні заяви ГУ ДПС у Тернопільській області про заміну сторони боржника виконавчого провадження в справі №500/374/19 відмовлено.
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17 лютого 2021 року ухвалу Тернопільського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2020 року залишено без змін.
25 червня 2021 року на адресу Тернопільського окружного адміністративного суду повторно надійшла заява Головного управління ДПС в Тернопільській області про заміну сторони виконавчого провадження правонаступником за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.
Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2021 року у задоволенні заяви ГУ ДПС у Тернопільській області про заміну сторони боржника виконавчого провадження в справі №500/374/19 відмовлено.
Не погоджуючись з вказаною ухвалою, Головне управління ДПС в Тернопільській області оскаржило її в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржувана ухвала прийнята з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з помилковим застосуванням норм процесуального права та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що пунктом 4 Постанови KM України №846 внесено зміни у пункт 2 постанови Кабінету Міністрів України від 18 грудня 2018 pоку №1200 “Про утворення Державної податкової служби України та Державної митної служби України” та доповнено його абзацом такого змісту: “Підрозділи податкової міліції у складі Державної фіскальної служби продовжують здійснювати повноваження та виконувати функції з реалізації державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску, здійснюючи оперативно-розшукову, кримінальну процесуальну та охоронну функції до завершення здійснення заходів з утворення центрального органу виконавчої влади, на який покладається обов`язок забезпечення запобігання, виявлення, припинення, розслідування та розкриття кримінальних правопорушень, об`єктом яких є фінансові інтереси держави та/або місцевого самоврядування, що віднесені до його підслідності відповідно до Кримінального процесуального кодексу України”. Таким чином, відбулося фактичне (компетенційне) адміністративне (публічне) правонаступництво - передання адміністративної компетенції щодо здійснення державної політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового законодавства від одного суб`єкта владних повноважень (суб`єкта публічної адміністрації), а саме: від Державної податкової служби до іншого суб`єкта владних повноважень - до Державної фіскальної служби, яка набула певні владні повноваження внаслідок часткового припинення компетенції Державної податкової служби. Перехід адміністративної компетенції від одного суб`єкта до іншого здійснено у передбачений законодавством спосіб, а саме: на підставі актів Кабінету Міністрів України. При цьому, пунктом 6 Постанови KM України №846 доповнено постанову Кабінету Міністрів України від 19 червня 2019 p. №537 "Про утворення територіальних органів Державної податкової служби" пунктом 4 такого змісту: “Визначити територіальні органи Державної податкової служби правонаступниками майна, прав та обов`язків територіальних органів Державної фіскальної служби, що реорганізуються згідно з пунктом 2 цієї постанови, у відповідних сферах діяльності”. Таким чином, Постановою KM України №846 від 25 вересня 2019 року повністю припинено адміністративну компетенцію Державної податкової служби України та відповідно її територіальних органів щодо здійснення державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового законодавства та у сфері діяльності податкової міліції, внаслідок передання такої адміністративної компетенції до Державної фіскальної служби України та її територіальних органів. Зазначає, що Постановою KM України від 30 вересня 2020 pоку № 893 “Деякі питання територіальних органів Державної податкової служби” ліквідовані як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної податкової служби за переліком згідно з додатком, зокрема, і Головне управління ДПС у Тернопільській області. Крім того, 20 жовтня 2020 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань внесено запис про припинення Головного управління ДПС у Тернопільській області (код ЄДРПОУ 43142763) як юридичної особи публічного права в зв`язку з ліквідацією. Головне управління ДПС у Тернопільській області з 20 жовтня 2020 року перебуває в процесі припинення в зв`язку з ліквідацією. Тобто, вибуває, як сторона виконавчого провадження, як це передбачено приписами статті 15 Закону №1404-VIII і статті 379 КАС України, при цьому адміністративна компетентність щодо сфери боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового законодавства та у сфері діяльності податкової міліції та залишилась за Головним управлінням ДФС у Тернопільській області. Просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та прийняти постанову, якою заяву Головного управління ДПС у Тернопільській області про здійснення процесуального правонаступництва та заміну сторони виконавчого провадження задовольнити.
Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому апеляційну скаргу просить залишити без задоволення, а ухвалу суду - залишити без змін. Просить розглядати справу без його участі та зазначає, що доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, а судом першої інстанції повно та об`єктивно з`ясовано всі обставини справи.
Представник відповідача (апелянта) – Олексюк Р.З. у судовому засіданні підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, вважає висновки суду першої інстанції неправильними та необґрунтованими. Просить скасувати оскаржувану ухвалу та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити заяву про заміну сторони скасувати.
Позивач у судове засідання не прибув, про дату, час та місце апеляційного розгляду повідомлений належним чином, у відзиві на апеляційну скаргу зазначив про розгляд справи без його участі, а тому суд вважає можливим проведення розгляду справи без його участі за наявними в справі матеріалами, та на основі наявних у ній доказів.
Заслухавши суддю-доповідача та пояснення представника відповідача (апелянта) перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзив на апеляційну скаргу в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін з таких підстав.
Приймаючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що у разі зміни місця обслуговування (обліку) платника податків не відбувається фактичного (компетенційного) або процесуального адміністративного (публічного) правонаступництва контролюючих органів, а тому підстави для застосування механізму заміни сторони виконавчого провадження, передбаченого статтею 379 КАС України відсутні.
Даючи правову оцінку такому висновку суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.
Відповідно до ст.1 Закону України від 2 червня 2016 року № 1404-VIII “Про виконавче провадження” (далі – Закон № 1404-VIII) виконавчим провадженням як завершальною стадією судового провадження і примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі – рішення) вважається сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно з абз.1 ч.5 ст.15 Закону № 1404-VIII у разі вибуття однієї зі сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.
Ст.52 КАС України передбачає, що у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.
За змістом ч.1 ст.379 КАС України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.
Таким чином, з аналізу наведених вище правових норм можна дійти висновку про те, що на стадії виконавчого провадження можлива заміна сторони виконавчого провадження. Така заміна є прийнятною, зокрема, у правовідносинах, що допускають правонаступництво. При цьому законодавством установлено головну умову, за якої обов`язки боржника може бути перекладено на іншу особу, – це вибуття сторони виконавчого провадження.
Особливістю адміністративного (публічного) правонаступництва є те, що подія переходу прав та обов`язків, що відбувається із суб`єктами владних повноважень, сама собою повинна бути публічною та врегульованою нормами адміністративного права.
При цьому можна виділити дві форми адміністративного (публічного) правонаступництва: 1) фактичне (або компетенційне адміністративне правонаступництво), тобто таке, де вирішуються питання передачі фактичних повноважень від одного до іншого органу, посадової особи (або повноважень за компетенцією) та 2) процесуальне адміністративне (публічне) правонаступництво.
Фактичне (компетенційне) адміністративне (публічне) правонаступництво – це врегульовані нормами адміністративного права умови та порядок передання адміністративної компетенції від одного суб`єкта владних повноважень (суб`єкта публічної адміністрації) до іншого, який набуває певні владні повноваження внаслідок ліквідації органу чи посади суб`єкта владних повноважень, припинення первісного суб`єкта, або внаслідок повного чи часткового припинення компетенції органу публічної адміністрації чи припинення повноважень посадової особи.
Процесуальне адміністративне (публічне) правонаступництво – це унормована можливість заміни адміністративним судом (на будь-якій стадії процесу судового розгляду справи в суді першої, апеляційної та касаційної інстанцій (крім випадків перегляду справи за винятковими чи нововиявленими обставинами) сторони чи третьої особи іншим суб`єктом, коли права та обов`язки суб`єкта владних повноважень перейшли від сторони (в адміністративній справі) до іншого суб`єкта владних повноважень, а також можливість суб`єкта публічної адміністрації (правонаступника) вступити в судовий процес як сторона чи третя особа.
При визначенні процесуального адміністративного (публічного) правонаступництва суд повинен виходити з того, хто є правонаступником у спірних правовідносинах, і враховувати таке: якщо під час розгляду адміністративної справи буде встановлено, що орган державної влади, орган місцевого самоврядування, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржуються, припинили свою діяльність, то суд повинен залучити до участі у справі їхніх правонаступників.
У разі ж відсутності правонаступників суд повинен залучити до участі у справі орган, до компетенції якого належить ухвалення рішення про усунення порушень прав, свобод чи інтересів позивача. У разі зменшення обсягу компетенції суб`єкта владних повноважень, не пов`язаного з припиненням його діяльності, до участі у справі як другий відповідач суд залучає іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого передані або належать функції чи повноваження щодо вирішення питання про відновлення порушених прав, свобод чи інтересів позивача.
З врахуванням наведеного вище можна дійти висновку, що підставою для переходу адміністративної компетенції від одного суб`єкта владних повноважень до іншого (набуття адміністративної компетенції) є події, що відбулися із суб`єктом владних повноважень.
Як вбачається з матеріалів справи, згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, станом на час розгляду цієї заяви, (останні зміни внесені станом на 20 жовтня 2020 року) є лише рішення засновників (учасників) юридичної особи щодо припинення Головного управління ДПС у Тернопільській області (код ЄДРПОУ 43142763) як юридичної особи публічного права, в зв`язку з ліквідацією.
Щодо покликання апелянта на постанову Кабінету Міністрів України від 30 вересня 2020 року № 893 “Деякі питання територіальних органів Державної податкової служби” (далі - Постанова № 893), на виконання якої 20 жовтня 2020 року до Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань внесено запис про припинення Головного управління ДПС у Тернопільській області як юридичної особи публічного права, у зв`язку з ліквідацією, то колегія суддів зазначає наступне.
Факт перебування Головного управління ДПС у Тернопільській області в процесі припинення, у зв`язку з ліквідацією, не є підставою для застосування механізму заміни сторони виконавчого провадження на Головне управлінням ДФС у Тернопільській області, передбаченого статтею 15 Закону № 1404-VIII та статтею 379 КАС України.
За змістом п.2 Постанови № 893 територіальні органи Державної податкової служби, що ліквідуються відповідно до пункту 1 цієї постанови, продовжують здійснювати свої повноваження та функції до утворення Державною податковою службою територіальних органів згідно з абзацом четвертим пункту 3 цієї постанови та прийняття рішення про можливість забезпечення здійснення такими органами повноважень та функцій територіальних органів, що ліквідуються.
Таким чином, фактичного (компетенційного) адміністративного правонаступництва не відбулося, оскільки відсутні врегульовані нормами адміністративного права умови та порядок передання адміністративної компетенції від Головного управління ДПС у Тернопільській області до Головного управління ДФС у Тернопільській області, а тому обставини, з якими Закон №1404-VIII і стаття 379 КАС України пов`язують можливість здійснення заміни сторони виконавчого провадження, у такому разі відсутні, відповідно органом, який має забезпечити виконання судового рішення та відновити права платника податків, є той, якого зобов`язано судовим рішенням, що набрало законної сили, вчинити певні дії.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 21 жовтня 2020 року у справі № 500/374/19.
Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення заяви про заміну сторони в порядку правонаступництва.
Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.
Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).
Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості в межах відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.
З врахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст.316 КАС України апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду - без змін.
Керуючись ст. 242, 243, 246, 250, 264, 310, 315, 316, 320, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,-

                                                        п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Тернопільській області залишити без задоволення, а ухвалу Тернопільського окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2021 року про заміну сторони боржника у виконавчих провадженнях у справі №500/374/19– без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя	 	О. І. Мікула 	
судді	 	А. Р. Курилець 	
 	 	М. П. Кушнерик  	
Повне судове рішення складено 28 грудня 2021 року.