ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
17 лютого 2022 року           справа №200/9618/21 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Блохіна А.А., суддів Гаврищук Т.Г., Сіваченко І.В. секретар судового засідання Сухов М.Є. за участю  представника апелянта ОСОБА_1 – Проніна А.І., представника відповідача Донецької обласної державної адміністрації – Бикова М.А., розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Великоновосілківського професійного ліцею, ОСОБА_1 на рішення  Донецького окружного адміністративного суду  від 13 вересня 2021 року (повне судовеирішення складено 13 вересня 2021 року, судді по першій інстанції  Смагар С.В. ) у справі № 200/9618/21 за позовом Великоновосілківського професійного ліцею до 1) Донецької обласної державної адміністрації, 2) Голови Донецької обласної державної адміністрації Павла Кириленка про визнання протиправним та скасування розпорядження від 1 липня 2021 року № 671/5-21,-

                                                      У С Т А Н О В И В: 

Великоновосілківський професійний ліцей звернувся до суду з позовом до Донецької обласної державної адміністрації, Голови Донецької обласної державної адміністрації Павла Кириленка про визнання протиправним та скасування розпорядження від 1 липня 2021 року № 671/5-21.
        Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 13 вересня 2021 р. у справі № 200/9618/21  у задоволені позову відмовлено.
Позивач і ОСОБА_1 не погодились з судовим рішенням, подали апеляційні скарги, в яких просили скасувати  рішення суду першої інстанції і прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог.
Апеляційні скарги мають ідентичний зміст і обґрунтовані  тим, що судом першої інстанції були порушені норми процесуального права щодо безпосередньої участі позивача при розгляді справи, що призвело до прийняття незаконного рішення, оскільки судом не було досліджено всіх обставин справи, справа розглянуто однобоко без повного та всебічного розгляду справи. Позивачем являлось клопотання про розгляд справи в порядку загального позовного провадження із повідомленням сторін і ще декілька клопотань про доручення письмових доказів та про забезпечення позову, однак судом було незаконно відмовлено у всіх клопотаннях, що призвело в подальшому до прийняття незаконного рішення.   Посилаючись на приписи статей 6, 62, 63, 64 Закону України «Про освіту», статті 6 Закону України «Про професійно-технічну освіту» апелянти  зазначили, що відповідач не наділений правом проведення моніторингу. Відповідачем було порушено Положення про Розпорядження Голови Донецької облдержадміністрації (розпорядження Голови Дон ОДА від 11.07.2018 року № 891/5-18), про що вказує наступне. Ніякий аналіз не проводився перед затвердженням проекту розпорядження або дослідження загальної оцінки справ по учбовим закладам професійно-технічної освіти. Окрім того додатки до розпорядження із переліком питань, які підлягають дослідженню при проведенні моніторингу, підписані неналежними особами. Не відповідають висновки суду, що монтіорингом не порушуються права позивача.        За результатами моніторингу вже складені інформаційні довідки про виявлення безлічі порушень, які є підставою для звільнення керівника та заступника директор, та зазначено про невиконання умов контракту з директором.
В письмовому відзиві на апеляційні скарги представник відповідача, посилаючись на те, що вимоги апеляційних скарг є необґрунтовані та не можуть бути задоволені, просить в задоволенні апеляційних скарг відмовити, а рішення суду першої інстанцій залишити без змін.
Представник відповідача, Малтабар М.Г. і його представник підтримали свої позиції у судовому засіданні.
Відповідно до вимог ч. 1,2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.  
Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційних скарг, і дійшла  наступного. 
Судом першої інстанції та під час апеляційного розгляду встановлено, що          Великоновосілківський професійний ліцей,  є юридичною особою, зареєстрованою за кодом ЄДРПОУ 05536359. Відповідно до пункту 1.1 статуту, затвердженого Заступником Міністра освіти і науки України 14 квітня 2014 року Великоновосілківський професійний ліцей є підпорядкованим Міністерству освіти і науки України державним професійно- технічним навчальним закладом другого атестаційного, що забезпечує реалізацію права громадян на здобуття професійно-технічної та повної загальної середньої освіти.  
1 липня 2021 року першим відповідачем за підписом другого відповідача па підставі розпорядження Кабінету Міністрів України від 25 жовтня 2017 року № 831-р “Питання управління державними закладами професійної (професійно-технічної) освіти, підпорядкованими Міністерству освіти і науки”, керуючись статтями 13, 16, 39 Закону України “Про місцеві державні адміністрації”, з метою здійснення моніторингу додержання закладами професійної (професійно-технічної) освіти Донецької області, які здійснюють підготовку спеціалістів аграрного профілю, законодавства в галузі освіти, використання земель та здійснення господарської діяльності було прийнято розпорядження № 671/5-21 про утворення обласної робочої групи щодо моніторингу додержання закладами професійної (професійно-технічної) освіти Донецької області, які здійснюють підготовку кваліфікованих робітників аграрного профілю, законодавства в галузі освіти, використання земель та здійснення господарської діяльності. 
Даним розпорядженням було утворено обласну робочу групу щодо моніторингу додержання закладами професійної (професійно-технічної) освіти Донецької області, які здійснюють підготовку кваліфікованих робітників аграрного профілю, законодавства в  галузі освіти, використання земель та здійснення господарської діяльності та затвердити її персональний склад та затверджено графік здійснення моніторингу додержання закладами професійної (професійно-технічної) освіти Донецької області, які здійснюють підготовку кваліфікованих робітників аграрного профілю, законодавства          в галузі освіти, використання земель та здійснення господарської діяльності. 
Відповідно до графіку здійснення моніторингу додержання закладами професійної (професійно-технічної) освіти Донецької області, які здійснюють підготовку кваліфікованих робітників аграрного профілю, законодавства          в галузі освіти, використання земель та здійснення господарської діяльності, затвердженого розпорядженням голови облдержадміністрації, керівника обласної військово-цивільної адміністрації від 1 липня 2021 року № 671/5-21 у період з 1 липня 2021 року по 30 липня 2021 року відносно позивача буде здійснений відповідний моніторинг.
Листом від 9 липня 2021 року № 672/о/150-21/05 перший відповідач повідомив позивача про здійснення моніторингу. Даний лист позивач отримав 12 липня 2021 року, про що свідчить відмітка на листі.
Надаючи правову оцінку даним правовідносинам суд зазначає наступне. 
Згідно із статтею 6 Конституції України органи виконавчої влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією межах і відповідно до законів України.
Відповідно до положень статті 116 Конституції України Кабінет Міністрів України здійснює управління об`єктами державної власності відповідно до закону.
Згідно з пунктом 1.1. розділу І статуту Великоновосілківського професійного ліцею, який оприлюднено на сайті позивача, є державним професійно-технічним навчальним закладом другого атестаційного рівня.
Статтею 326 Цивільного кодексу України визначено, що управління майном, що є у державній власності, здійснюється державними органами, а у випадках, передбачених законом, може здійснюватися іншими суб`єктами.
Управління об`єктами державної власності відповідно до закону здійснюють Кабінет Міністрів України і, за його уповноваженням, центральні та місцеві органи виконавчої влади. У випадках, передбачених законом, управління державним майном здійснюють також інші суб`єкти (частина друга статті 141 Господарського кодексу України).
Правові основи здійснення Кабінетом Міністрів України та уповноваженими ним органами, іншими суб`єктами повноважень щодо реалізації прав держави як власника таких об`єктів, пов`язаних з володінням, користуванням і розпорядженням ними, у межах, визначених законодавством України, з метою задоволення державних та суспільних потреб визначені Законом України “Про управління об`єктами державної власності”.
 Суб`єктами управління об`єктами державної власності відповідно до частини першої статті 4 Закону України “Про управління об`єктами державної власності” є Кабінет Міністрів України, міністерства, інші органи виконавчої влади, органи, які здійснюють управління державним майном відповідно до повноважень, визначених окремими законами.
Повноваження уповноважених органів управління об`єктами державної власності передбачені статтею 6 Закону України “Про управління об`єктами державної власності”, відповідно до якої такі органи, зокрема, проводять моніторинг фінансової діяльності, зокрема виконання показників фінансових планів підприємств, що належать до сфери їх управління та вживають заходів до поліпшення їх роботи, ведуть облік об`єктів державної власності, що перебувають в їх управлінні, здійснюють контроль за ефективним використанням та збереженням таких об`єктів, виявляють державне майно, яке тимчасово не використовується, та вносять пропозиції щодо умов його подальшого використання.
Закон України  від 5 вересня 2017 року № 2145-VIII “Про освіту” ( далі Закон № 2145) регулює суспільні відносини, що виникають у процесі реалізації конституційного права людини на освіту, прав та обов`язків фізичних і юридичних осіб, які беруть участь у реалізації цього права, а також визначає компетенцію державних органів у сфері освіти.
Однією з засад державної політики у сфері освіти та принципів освітньої діяльності є інституційне відокремлення функцій контролю (нагляду) та функцій забезпечення діяльності закладів освіти (частина перша стаття 6 Закону № 2145).
До органів управління у сфері освіти належать Кабінет Міністрів України, державні органи, яким підпорядковані заклади освіти (частина перша статті 62 Закону № 2145).
Кабінет Міністрів України відповідно до статті 63 Закону №2145 здійснює повноваження засновника державних закладів освіти або доручає їх здійснення уповноваженому ним органу.
Відповідно до статті 65 Закону № 2145 державні органи, до сфери управління яких належать заклади освіти: беруть участь у реалізації освітньої політики; розподіляють державне фінансування та стипендійний фонд закладів освіти, що перебувають у сфері їх управління; здійснюють аналіз, моніторинг якості освітньої діяльності закладів освіти, що перебувають у сфері їх управління; за дорученням і в межах, встановлених Кабінетом Міністрів України, здійснюють повноваження засновника щодо державних закладів освіти, що перебувають у їхньому підпорядкуванні; здійснюють інші повноваження, передбачені цим Законом та іншими законами України.
Закон України  від 10 лютого 1998 року № 103/98-ВР “Про професійну (професійно-технічну) освіту” ( далі Закон № 103) визначає правові, організаційні та фінансові засади функціонування і розвитку системи професійної (професійно-технічної) освіти, створення умов для професійної самореалізації особистості та забезпечення потреб суспільства і держави у кваліфікованих робітниках.
До органів управління професійною (професійно-технічною) освітою, відповідно до статті 6 Закону № 103 належать, в тому числі, обласні державні адміністрації, а також створені ними структурні підрозділи з питань професійної (професійно-технічної) освіти (місцеві органи управління професійною (професійно-технічною) освітою).
До повноважень обласних державних адміністрацій у галузі управління професійною (професійно-технічною) освітою відповідно до статті 9 Закону № 103 належать: створення відповідно обласних органів управління професійною (професійно-технічною) освітою; організація здійснення державної політики в галузі професійної (професійно-технічної) освіти, розроблення стратегії розвитку закладів професійної (професійно-технічної) освіти, забезпечення виконання закладами освіти незалежно від форм власності та підпорядкування законів та інших нормативно-правових актів щодо професійної (професійно-технічної) освіти на відповідній території: здійснення контролю за дотриманням вимог державних стандартів професійної (професійно-технічної) освіти закладами професійної (професійно-технічної) освіти; загальне управління навчально-виробничою, навчально-виховною. навчально-методичною, фінансово-економічною, господарською діяльністю державних закладів професійної (професійно технічної) освіти, консультування, подання методичної допомоги закладам освіти інших форм власності та підпорядкування; проведення ліцензійної та атестаційної експертизи закладів професійної (професійно-технічної) освіти незалежно від форм власності та підпорядкування, що провадять діяльність у галузі професійної (професійно-технічної) освіти; визначення за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері освіти і науки, обсягів підготовки кваліфікованих робітників відповідно до потреб ринку праці, сприяння працевлаштуванню випускників закладів професійної (професійно-технічної) освіти; організація навчально-методичного забезпечення підготовки, перепідготовки та підвищення кваліфікації робітників, інформаційного забезпечення та статистичного обліку в закладах професійної (професійно-технічної) освіти; організація роботи з професійної орієнтації, професійних консультацій, професійного добору; забезпечення навчання, професійної підготовки або перепідготовки осіб з особливими освітніми потребами із застосуванням видів та форм здобуття освіти, що враховують їхні потреби та індивідуальні можливості; організація та здійснення контролю за дотриманням законів та інших нормативно-правових актів щодо соціального захисту працівників, здобувачів освіти, у тому числі осіб з особливими освітніми потребами, системи професійної (професійно-технічної) освіти на відповідній території; організація і проведення конкурсів на заміщення вакантних посад керівників закладів професійної (професійно-технічної) освіти державної форми власності та подання за їх результатами кандидатур на призначення; проведення атестації керівників закладів професійної (професійно-технічної) освіти державної форми власності у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері освіти і науки; подання центральному органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері освіти і науки, пропозицій щодо формування мережі закладів професійної (професійно-технічної) освіти; погодження положення про структурний підрозділ юридичної особи, який має здійснювати діяльність у сфері професійної (професійно-технічної) освіти; здійснення контролю за виконанням керівниками закладів професійної (професійно-технічної) освіти своїх обов`язків за трудовим договором (контрактом); здійснення у межах своїх повноважень контролю за працевлаштуванням випускників закладів професійної (професійно-технічної) освіти, підготовка яких проводилася за державним замовленням та/або регіональним; забезпечення зберігання установчих документів закладів професійної (професійно-технічної) освіти, рішень та протоколів засідань їх виконавчих органів; інші повноваження відповідно до закону.
Статтею 27 Закону України “Про Державний бюджет України на 2016 рік” Кабінету Міністрів України доручено до 1 січня 2016 року забезпечити передачу в установленому порядку видатків на підготовку робітничих кадрів у професійно-технічних та інших навчальних закладах на фінансування з місцевих бюджетів та передачу з державної у комунальну власність установ та закладів. Також установлено, що видатки на підготовку робітничих кадрів у професійно-технічних закладах та інших навчальних закладах, розташованих у містах обласного значення, плануються з 2016 року у відповідних бюджетах міст обласного значення, а на інших територіях - у відповідних обласних бюджетах.
Розпорядженням голови Донецької облдержадміністрації, керівника обласної військово-цивільної адміністрації від 22 грудня 2017 року № 1764/5-17 “Про надання згоди на передачу цілісних майнових комплексів державних професійно-технічних навчальних закладів”, у зв`язку з виконанням обласною військово-цивільною аміністрацією повноважень обласної ради, на підставі Закону України “Про військово-цивільні адміністрації"”, надано згоду на прийняття з державної власності у спільну власність територіальних громад сіл, селищ, міст, що перебуває в управлінні обласної ради, цілісних майнових комплексів державних професійно-технічних навчальних закладів.
Кабінет Міністрів України на основі та на виконання Конституції і законів України, актів Президента України, постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, видає обов`язкові для виконання акти - постанови і розпорядження (частина перша статті 49 Закону України “Про Кабінет Міністрів України”).
Акти Кабінету Міністрів України з організаційно-розпорядчих та інших поточних питань видаються у формі розпоряджень Кабінету Міністрів України (частина третя статті 49 Закону України “Про Кабінет Міністрів України”).
Розпорядженням Кабінету Міністрів України № 831-р від 25 жовтня 2017 року “Питання управління державними закладами професійної (професійно-технічної) освіти, підпорядкованими Міністерству освіти і науки” (далі - розпорядження КМУ № 831-р) до завершення процедури передачі з державної у комунальну власність підпорядкованих Міністерству освіти і науки державних закладів професійної (професійно-технічної) освіти обласним держадміністраціям для тимчасового виконання передано такі повноваження: розроблення та виконання регіональних програм підготовки кваліфікованих робітників та молодших спеціалістів; організація діяльності регіональних рад професійно-технічної освіти; оперативне управління майном закладів освіти: здійснення матеріально-технічного і фінансового забезпечення закладів освіти, аналізу та контролю за провадженням їх фінансово-господарської діяльності: проведення моніторингових досліджень потреб регіонального ринку прані, формування та розміщення регіонального замовлення на підготовку кваліфікованих робітників та молодших спеціалістів; здійснення контролю за виконанням показників регіонального і державного замовлення на підготовку кваліфікованих робітників та молодших спеціалістів; надання Міністерству освіти і науки пропозицій щодо переліку професій загальнодержавного значення, підготовка за якими здійснюється за рахунок коштів державного бюджету; складення середньострокового прогнозу потреби у кваліфікованих робітниках та молодших спеціалістах на регіональному ринку праці; здійснення контролю за організацією освітнього процесу у закладах освіти, створення на їх базі навчально-практичних центрів (за галузевим спрямуванням), сприяння впровадженню сучасних виробничих технологій; оголошення та проведення конкурсів на заміщення вакантних посад директорів закладів освіти, фінансування яких здійснюється з обласних бюджетів; призначення на посаду директорів закладів освіти, фінансування яких здійснюється з обласних бюджетів, за результатами конкурсів шляхом укладення строкового трудового договору (контракту); звільнення з посади директорів закладів освіти, фінансування яких здійснюється з обласних бюджетів, у зв`язку із закінченням строку дії строкового трудового договору (контракту), а також достроково відповідно до законодавства; продовження трудових відносин з директорами закладів освіти, фінансування яких здійснюється з обласних бюджетів на підставі та умовах строкового трудового договору (контракту); укладення додаткових угод до строкового трудового договору (контракту) з директорами закладів освіти, фінансування яких здійснюється з обласних бюджетів; ведення та зберігання трудових книжок і особових справ директорів закладів освіти, фінансування яких здійснюється з обласних бюджетів; заохочення, преміювання та притягнення до дисциплінарної відповідальності призначених директорів закладів освіти.
На виконання розпорядження КМУ № 831-р, керуючись статтею 6 Закону України “Про місцеві державні адміністрації” прийнято розпорядження голови Донецької облдержадміністрації, керівника обласної військово-цивільної адміністрації від 26.01.2018 № 99/5-18 “Про тимчасове виконання повноважень з управління державними закладами професійної (професійно-технічної) освіти, підпорядкованими Міністерству освіти і науки України”, яким з метою забезпечення тимчасового виконання облдержадміністрацією повноважень з управління закладами професійної (професійно-технічної) освіти організовано роботу з виконання розпорядження КМУ № 831-р.
Згідно зі статтею 19 Закону України 9 квітня 1999 року № 586-XIV “Про місцеві державні адміністрації” ( далі Закон № 586) обласна державна адміністрація здійснює на території області управління об`єктами, що перебувають у державній власності та передані до сфери її управління, сприяє створенню на цих об`єктах систем управління якістю, систем екологічного управління, інших систем управління, приймає рішення про створення, реорганізацію та ліквідацію підприємств, установ і організацій, що належать до сфери її управління, а також здійснює делеговані відповідною радою функції управління майном, що перебуває у спільній власності територіальних громад (пункт 1 статті 19 Закону № 586).
Серед закладів професійної (професійно-технічної) освіти, стосовно яких облдержадміністрації передані повноваження з управління, є заклади, які здійснюють підготовку кваліфікованих робітників аграрного профілю (на території Донецької області 9 закладів).
Таким закладам освіти у користування надаються земельні ділянки для здійснення освітнього процесу.
Відповідно до Положення про навчальне господарство професійно-технічного навчального закладу, що здійснює підготовку кваліфікованих робітників для сільського господарства, затвердженого наказом Міністерства освіти і науки України від 10 липня 2006 року № 527, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 28 серпня 2006 року за № 1012/12886, умовами створення навчального господарства є, зокрема, наявність відповідної ділянки землі сільськогосподарського призначення, відповідної матеріально-технічної бази для вирощування сільськогосподарських культур. Земельна ділянка навчального господарства оформляється згідно з законодавством України державним актом на землю, є державною власністю і не може бути відчужена.
Професійно-технічний навчальний заклад, який має навчальне господарство, є сільськогосподарським товаровиробником, що займається виробництвом сільськогосподарської продукції, переробкою власно виробленої сільськогосподарської продукції та її реалізацією.
Суд зазначає, що оскаржуване розпорядження голови облдержадміністрації, керівника обласної військово-цивільної адміністрації прийняте з метою здійснення органом управління аналізу додержання зокрема закладами професійної (професійно-технічної) освіти, розташованими на території області, які здійснюють підготовку кваліфікованих робітників аграрного профілю, законодавства у сфері освіти, господарської діяльності, а також використання земель.
Статус, організаційно-правова форма, тип закладу освіти визначаються засновником і зазначаються в установчих документах закладу освіти (частина шоста статті 22 Закону України “Про освіту”).
Статут Великоновосілківського професійного ліцею затверджений наказом Міністерства освіти та науки України від 14 липня 2014 року № 374 (далі - Статут ліцею) та оприлюднено на сайті позивача.
Відповідно до пункту 6.1. розділу 6 Статуту ліцею управління професійним ліцеєм здійснюється Міністерством освіти і науки України та департаментом освіти і науки Донецької обласної державної адміністрації відповідно до повноважень, визначених законодавством України та іншими нормативно-правовими актами.
Відповідно до пункту 7.1 розділу 7 Статуту ліцею Великоновосілківський професійний ліцей є неприбутковим закладом. Кошти, одержані від здійснення або на здійснення діяльності, передбаченої Статутом, не вважаються прибутком і не оподатковуються.
 Виходячи з вищенаведених нормативних актів, суд зазначає, що Донецька обласна державна адміністрація, обласна військово-цивільна адміністрація наділена широким колом повноважень в галузі управління майном, моніторингу та контролю за діяльністю закладів професійної (професійно-технічної) освіти, в тому числі Великоновосілківського професійного ліцею, як державний орган, який виконує функції управління закладами професійно-технічної освіти, що з 2016 року фінансуються з обласного бюджету Донецької області.
На виконання Конституції України, законів України, актів Президента України, актів Кабінету Міністрів України, міністерств та інших центральних органів виконавчої влади, які відповідно до закону забезпечують нормативно-правове регулювання власних і делегованих повноважень, голова місцевої державної адміністрації в межах своїх повноважень видає розпорядження. Розпорядження голів місцевих державних адміністрацій, прийняті в межах їх компетенції, є обов`язковими для виконання на відповідній території всіма органами, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами та громадянами (стаття 6 Закону України “Про місцеві державні адміністрації”).
Голови місцевих державних адміністрацій очолюють відповідні місцеві державні адміністрації, здійснюють керівництво їх діяльністю, утворюють для сприяння здійсненню повноважень місцевих державних адміністрацій консультативні, дорадчі та інші допоміжні органи, служби та комісії, а також визначають їх завдання, функції та персональний склад, здійснюють інші функції, передбачені Конституцією та законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, органів виконавчої влади вищого рівня (стаття 39 Закону № 586 ).
Судом встановлено, що з метою виконання на території області повноважень з управління об`єктами, що передаються з державної власності у комунальну власність, Донецькою обласною державною адміністрацією, обласною військово-цивільною адміністрацією прийнято оскаржуване розпорядження № 671/5-21, яким передбачено здійснення моніторингу додержання закладами професійної (професійно-технічної) освіти Донецької області, які здійснюють підготовку кваліфікованих робітників аграрного профілю, а саме, крім позивача ще восьми закладів професійної (професійно-технічної) освіти, про що свідчить затверджений графік здійснення моніторингу.
Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що приймаючи оскаржуване розпорядження № 671/5-21, перший відповідач діяв на підставі повноважень, передбачених спеціальними нормами законів України “Про освіту”, “Про професійну (професійно-технічну) освіту”, “Про управління об`єктами державної власності” та положеннями розпорядження Кабінету Міністрів України № 831-р від 25.10.2017 “Питання управління державними закладами професійної (професійно-технічної) освіти, підпорядкованими Міністерству освіти і науки”, як орган управління закладом професійно-технічної освіти Великоновосілківський професійний ліцей, а не як орган державного нагляду (контролю) за господарською діяльністю позивача.
З метою підвищення рівня підготовки проектів розпоряджень голови облдержадміністрації, упорядкування нормотворчого процесу, розпорядженням голови облдержадміністрації, керівника обласної військово-цивільної адміністрації від 11 липня 2018 року № 891/5-18 затверджено Положення про розпорядження голови Донецької облдержадміністрації (далі - Положення про розпорядження), яким встановлено єдиний механізм підготовки, процедуру погодження та видання розпоряджень голови облдержадміністрації та організації їх виконання.
Розпорядженням голови облдержадміністрації, керівника обласної військово-цивільної адміністрації від 11.11.2020 № 1230/5-20 затверджено Інструкцію з діловодства в Донецькій обласній державній адміністрації із змінами (далі - Інструкція з діловодства).
Відповідно посилання позивача про процедурні порушення при прийнятті розпорядження № 671/5-21 є необґрунтованим, оскільки відповідачі при цьому керувались Положенням про розпорядження та Інструкцією з діловодства.
Проекти розпоряджень з основної діяльності, адміністративно-господарських питань готуються і подаються структурними підрозділами облдержадміністрації та її апарату за дорученням керівництва облдержадміністрації чи за вчасною ініціативою (пункт 164 Інструкції з діловодства).
 Аркуш погодження проекту розпорядження голови облдержадміністрації з основної діяльності, адміністративно-господарських питань візується керівником структурного підрозділу облдержадміністрації, в якому його створено, першим заступником, заступниками голови облдержадміністрації згідно з основними напрямками діяльності, посадовими особами, які визначені у проекті документа як виконавці завдань, що містяться в ньому, начальником управління запобігання та виявлення корупції, начальником управління діловодства та контролю, начальником юридичного управління облдержадміністрації, іншими посадовими особами, яких стосується документ. Аркуш погодження проекту розпорядження голови облдержадміністрації з основної діяльності, адміністративно-господарських питань оформлюється відповідно до Положення про розпорядження голови Донецької облдержадміністрації, затвердженого розпорядженням голови облдержадміністрації (пункт 166 Інструкції з діловодства).
Проект розпорядження підлягає обов`язковому погодженню із заінтересованими структурними підрозділами облдержадміністрації, а у разі потреби - з іншими органами (пункт 8.1. Положення про розпорядження).
Головний розробник самостійно визначає заінтересовані структурні підрозділи облдержадміністрації та інші органи, виходячи із змісту основних положень проекту. Проект повинен бути погоджений з відповідними заінтересованими органами також у випадках, передбачених законодавством, або в разі наявності в проекті положень та доручень, що поширюються на ці органи (пункт 8.2. Положення про розпорядження).
 Проекти розпоряджень, які мають важливе суспільне значення і стосуються прав та обов`язків громадян, а також проекти, які передбачають надання пільг, переваг окремим суб`єктам господарювання, делегування функцій, повноважень органів виконавчої влади, передбачають затвердження регіональних програм економічного, соціального, культурного розвитку, а також мають важливе соціально-економічне значення для розвитку області, виносяться на громадське обговорення шляхом оприлюднення в порядку, передбаченому Законом України “Про доступ до публічної інформації-”, крім виникнення випадків надзвичайних ситуацій та інших невідкладних випадків, передбачених законом, коли такі проекти актів оприлюднюються негайно після їх підготовки (пункт 10.1. Положення про розпорядження).
Щодо посилання апелянта на підписання додатку до розпорядження № 671/5-21 із переліком питань неналежними особами. 
Розпорядженням № 671/5-21 не затверджувався перелік питань, натомість затверджено склад обласної робочої групи щодо моніторингу додержання закладами професійної (професійно-технчної) освіти Донецької області, які здійснюють підготовку кваліфікованих робітників аграрного профілю, законодавства в галузі освіти, використання земель та здійснення господарської діяльності та графік здійснення моніторингу додержання закладами професійної (професійно-технічної) освіти Донецької області, які здійснюють підготовку кваліфікованих робітників аграрного профілю, законодавства в галузі освіти, використання земель.
Щодо суті порушеного права позивача суд зазначає наступне. 
За змістом частини другої статті 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Відповідно до частин першої та третьої статті 124 Основного Закону України правосуддя в Україні здійснюють виключно суди; юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення; у передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.
З метою захисту прав, свобод та інтересів особи у сфері публічно-правових відносин діють адміністративні суди (частина четверта статті 125 Конституції України).
Згідно статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
У Рішенні Конституційного Суду України від 25 листопада 1997 року № 6-зп Суд зазначив, що частину другу статті 55 Конституції України необхідно розуміти так, що кожен, тобто громадянин України, іноземець, особа без громадянства має гарантоване державою право оскаржити в суді загальної юрисдикції рішення, дії чи бездіяльність будь-якого органу державної влади, органу місцевого самоврядування, посадових і службових осіб, якщо громадянин України, іноземець, особа без громадянства вважають, що їх рішення, дія чи бездіяльність порушують або ущемляють права і свободи громадянина України, іноземця, особи без громадянства чи перешкоджають їх здійсненню, а тому потребують правового захисту в суді.
Окрім того, Конституційний Суд України, вирішуючи питання, порушені в конституційному зверненні і конституційному поданні щодо тлумачення частини другої статті 55 Конституції України, в Рішенні від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011 зазначив, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.
Рішення, прийняті суб`єктами владних повноважень, дії, вчинені ними під час здійснення управлінських функцій, а також невиконання повноважень, встановлених законодавством (бездіяльність), можуть бути оскаржені до суду відповідно до частин першої, другої статті 55 Конституції України, статей 2, 5 КАС України.
При цьому обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражені права чи інтереси особи, яка стверджує про їх порушення.
Неодмінним елементом правовідносин є їх зміст, тобто суб`єктивне право особи та її юридичний обов`язок. Відтак, судовому захисту підлягає суб`єктивне право особи, яке порушується у конкретних правовідносинах.
У Рішенні від 1 грудня 2004 року № 18-рп/2004 Конституційний Суд України розтлумачив, що поняття “охоронюваний законом інтерес” треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загально-правовим засадам.
Отже, охоронюваний законом інтерес полягає у прагненні особи набути певних матеріальних або нематеріальних благ з метою задоволення певних потреб, якщо такі прагнення є абстрактними, тобто випливають із певного суб`єктивного права у конкретних правовідносинах. Тому порушення охоронюваного законом інтересу, яке дає підстави для звернення особи за судовим захистом, є створення об`єктивних перешкод на шляху до здобуття відповідного матеріального та/або нематеріального блага.
При цьому, позивач на власний розсуд визначає чи порушені його права, свободи чи інтереси рішеннями, дією або бездіяльністю суб`єкта владних повноважень. Водночас, задоволення відповідних вимог особи можливе лише в разі об`єктивної наявності порушення, тобто встановлення, що рішення, дія або бездіяльність протиправно породжують, змінюють або припиняють права та обов`язки у сфері публічно-правових відносин.
Суд зазначає, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року N 3-рп/2003).
За правилами частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Частиною першою статті 5 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
За змістом пункту 9 частини п`ятої статті 160 КАС України зазначається, що у позовній заяві повинно бути обґрунтовано порушення оскаржуваним рішенням прав, свобод або інтересів позивача.
Отже, адміністративне судочинство спрямоване на справедливе вирішення судом спорів з метою захисту саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин. Обов`язковою умовою визнання протиправними рішень суб`єкта владних повноважень є доведеність позивачем порушених його прав та інтересів цим рішенням суб`єкта владних повноважень.
 Крім того, адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин, тобто для відновлення порушеного права у зв`язку із прийняттям рішення суб`єктом владних повноважень особа повинна довести, яким чином відбулось порушення її прав.
  Порушення вимог Закону рішенням чи діями суб`єкта владних повноважень не є достатньою підставою для визнання їх судом протиправними, оскільки обов`язковою умовою визнання їх протиправними є доведеність позивачем порушення його прав та охоронюваних законом інтересів цими діями чи рішенням з боку відповідача, зокрема наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або законного інтересу, на захист якого подано позов.
Відповідно до висновку, що сформований у постанові Верховного Суду України від 15 листопада 2016 року у справі № 800/301/16, гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване в законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб твердження про порушення прав було обґрунтованим. Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.
Відсутність спору, у свою чергу, виключає можливість звернення до суду, оскільки відсутнє право, що підлягає судовому захисту.
Аналогічний висновок, сформований у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 802/2474/17-а.
 З огляду на зазначене, вирішуючи спір, суд повинен пересвідчитись у належності особи, яка звернулась за судовим захистом, відповідного права або охоронюваного законом інтересу (наявність права на позов у матеріальному розумінні), встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення), а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача. 
З цього слідує, що під час розгляду кожної справи суд повинен встановити чи має місце порушення прав та інтересів позивача, адже без цього не можна виконати завдання судочинства.
Судом першої інстанції зазначено, що позивач у позові не наводить обґрунтування, яким чином оскаржуване розпорядження порушує права позивача, його свободи або законні інтереси, що є прямим порушенням вимог пункту 9 частини п`ятої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких в позовній заяві у справах щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень зазначається обґрунтування порушення оскаржуваними рішеннями, діями чи бездіяльністю прав, свобод, інтересів позивача. 
Суд першої інстанції також зазначив, що можливе порушення прав позивача може виникнути лише після прийняття першим відповідачем остаточного рішення за наслідками проведеного моніторингу. Саме по собі прийняте оскаржуване розпорядження першого відповідача жодним чином не порушує прав позивача. Окрім того, воно прийняте па підставі розпорядження Кабінету Міністрів України від 25 жовтня 2017 року № 831-р “Питання управління державними закладами професійної (професійно-технічної) освіти, з метою здійснення моніторингу додержання закладами професійної (професійно-технічної) освіти Донецької області. 
 Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
 Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
 Згідно з нормами частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню.
Щодо посилання апелянтів на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, колегія суддів зазначає наступне. 
Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 09 серпня 2021 року визначено - розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні).
 Спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи (частина друга статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України).
Умови, за яких суд має право розглядати справи у загальному або спрощеному позовному провадженні, визначаються цим Кодексом (частина п`ята статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України).
 Суд доходить до висновку про їх незначну складність, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження (пункт 10 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України).
Відхилення судом першої інстанції клопотання представників сторін щодо розгляду даної справи з викликом сторін не порушує права останніх на судовий захист.
Щодо незаконного відхилення усіх інших клопотань позивача, то його представником у апеляційній скарзі не наведено жодного конкретного посилання на відповідні клопотання і  процесуальні документи у справі. 
Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду і тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Керуючись 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

                                                          ПОСТАНОВИВ  :

Апеляційні скарги Великоновосілківського професійного ліцею,   ОСОБА_1 на рішення  Донецького окружного адміністративного суду  від 13 вересня 2021 року у справі № 200/9618/21 - залишити без задоволення.                                                              Рішення  Донецького окружного адміністративного суду  від 13 вересня 2021 року у справі № 200/9618/21- залишити без змін.                                                                          
Повне судове рішення складено 21 лютого 2022 року.    
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя                                                                                А.А. Блохін

Судді                                                                                                    Т.Г. Гаврищук 

                                                                                                               І.В. Сіваченко