Справа № 299/2292/20

П О С Т А Н О В А
Іменем України

        08 лютого 2022 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:
головуючої        -        судді Кожух О.А.,
суддів                 -        Джуги С.Д., Бисаги Т.Ю., 
за участі секретаря     -        Кекерчень М.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Виноградівського районного суду від 06 липня 2021 року (повний текст складено 16.07.2021, головуючий суддя Левко Т.Ю.) у справі за позовом ОСОБА_2 до Пийтерфолвівської сільської ради, третя особа: ОСОБА_1 , про визнання відсутності правовідношення оренди/користування земельної ділянки,

в с т а н о в и в :

       У липні 2020 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до Чепівської сільської ради (надалі замінено на Пийтерфолвівську сільську раду), зазначивши третьою особою: ОСОБА_1 , про визнання відсутності правовідношення оренди/користування земельної ділянки; визнання неправомірними дій Чепівської сільської ради по видачі ОСОБА_1 довідки № 954 від 21.08.2017 та визнання неправдивими відомостей, які вказані у даній довідці.
Ухвалою Виноградівського районного суду від 16.12.2020 у відкритті провадження у справі в частині позовних вимог ОСОБА_2 до Чепівської сільської ради, третя особа: ОСОБА_1 про визнання неправомірними дій Чепівської сільської ради по видачі ОСОБА_1 довідки за № 954 від 21.08.2017 та визнання неправдивими відомостей, які вказані у даній довідці – відмовлено.
Відкрито провадження за позовною вимогою ОСОБА_2 до Пийтерфолвівської сільської ради, третьої особи: ОСОБА_1 , в якій позивач просив визнати з 1999 року по 21.07.2020 відсутність правовідношення оренди/користування, де учасником є територіальна громада с.Чепа в особі Чепівської сільської ради, як власник об`єкта та ОСОБА_1 , як користувач/орендар об`єкта, а об`єктом земельна ділянка площею 0,40 га для ведення особистого селянського господарства.
Дану позовну вимогу мотивовано тим, що Чепівська сільська рада не мала підстав та офіційних даних для видачі довідки № 954 від 21.08.2017 про те, що за ОСОБА_1 згідно земельної книги з 1999 року рахується земельна ділянка площею 0,40 га для ведення особистого селянського господарства.
Вказану земельну ділянку сформовано 22.02.2019, а право власності на таку земельну ділянку площею 0,40 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 2121285900:06:003:0024 за відповідачем ОСОБА_1 зареєстровано тільки 14.06.2019.
На переконання позивача, до моменту формування такої земельної ділянки (як об`єкту цивільних прав), здійснення використання ОСОБА_1 земельної ділянки з 1999 року є самоправним, заборонено законом, не захищається. 
Вважає, що від тієї обставини, що Чепівська сільська рада в архаїчній земельній книзі рахує з 1999 року за ОСОБА_1 земельну ділянку, не породжує у останнього права власності (володіння, користування, розпорядження) на таку ділянку. Зазначає, що для виникнення права користування/оренди/власності на земельну ділянку необхідно визначити її місцезнаходження, встановити межі в натурі, сформувати, отримати документи про право власності чи оренди, зареєструвати відповідне право. До настання таких фактів у сільської ради були відсутні законні підстави рахувати за ОСОБА_1 земельну ділянку з 1999 року, а довідка цієї сільської ради № 954 від 21.08.2017 містить неправдиві відомості щодо ОСОБА_1 як землекористувача, сприяє безпідставному збагаченню ОСОБА_3 за рахунок ОСОБА_2 , а задоволений судом позов ОСОБА_3 не речовий, і судове рішення, постановлене за результатами його розгляду, не створює преюдиції стосовно речових прав ОСОБА_3 на таку земельну ділянку.         Посилаючись на дані обставини, просив його позовну вимогу задовольнити та стягнути судові витрати. 
Ухвалою Виноградівського районного суду від 19.05.2021 замінено відповідача Чепівську сільську раду на відповідача Пийтерфолвівську сільську раду. 
Рішенням Виноградівського районного суду від 06.07.2021 ОСОБА_2 задоволено частково. Визнано з 1999 року по 21.07.2020 відсутність правовідношення оренди/користування, де учасником є територіальна громада с.Чепа в особі Чепівської сільської ради, як власник об`єкта, та ОСОБА_1 , як користувач/орендар об`єкта, а об`єктом земельна ділянка площею 0,40 га для ведення особистого селянського господарства.
Стягнуто з Пийтерфолвівської сільської ради на користь ОСОБА_2 сплачений ним судовий збір у розмірі 840,80 грн. 
У задоволенні вимоги ОСОБА_2 про стягнення з витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 80 000 грн – відмовлено.
На це рішення подав апеляційну скаргу ОСОБА_1 . Посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду в частині задоволення позову – скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовної вимоги ОСОБА_2 про відсутність у період з 1999 року по 21.07.2020 правовідношення оренди/користування, де учасником є територіальна громада с.Чепа в особі Чепівської сільської ради, як власник об`єкта, та ОСОБА_1 , як користувач/орендар об`єкта, а об`єктом земельна ділянка площею 0,40 га для ведення особистого селянського господарства – відмовити.
Апеляційну скаргу мотивовано тим, що рішенням Виноградівського районного суду від 03.05.2018 у справі № 299/3968/17 задоволено позов ОСОБА_1 та стягнуто на користь ОСОБА_1 з ОСОБА_2 збитки у розмірі 198 983 грн внаслідок спричиненої пожежі. Постановою Закарпатського апеляційного суду від 19.03.2019 змінено рішення Виноградівського районного суду від 03.05.2018, шляхом зменшення суми стягнутих збитків до 150 983 грн. Вказаною постановою Закарпатського апеляційного суду від 19.03.2019 встановлено ту обставину, що ОСОБА_1 є належним землекористувачем (титульним володільцем) такої земельної ділянки, зокрема земельна ділянка була передана ОСОБА_1 на підставі рішення Чепівської сільської ради №42 від 09.09.1999. Пред`явленням позову у справі, яка розглядається, ОСОБА_2 намагається уникнути цивільної відповідальності, довести відсутність у ОСОБА_1 права користування (володіння) земельною ділянкою, на якій ним був вирощений та знищений ОСОБА_4 урожай сільськогосподарської продукції, багаторічні насадження та технічна інфраструктура. При цьому ОСОБА_2 не вказує, які його права порушені відповідачем чи ОСОБА_1 . До того ж, позивачем визначено процесуальний статус ОСОБА_1 як третьої особи, однак не залучено співвідповідачем у справі, при цьому позовні вимоги стосуються безпосередньо його цивільних прав. 
У відзиві на апеляційну скаргу Пийтерфолвівська сільська рада просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати, у задоволенні позовної вимоги ОСОБА_2 – відмовити. Зокрема вказує, що земельна ділянка була передана ОСОБА_1 на підставі рішення Чепівської сільської ради №42 від 09.09.1999. ОСОБА_1 був землекористувачем такої земельної ділянки, а тому між сільською радою та ОСОБА_1 було наявним правовідношення, існування якого заперечує ОСОБА_2 . 
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якого діє ОСОБА_5 , просить подану апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість. Зазначає, що Чепівська сільська рада не довела в суді наявність правовідносин щодо користування земельною ділянкою між Чепівською сільською радою та ОСОБА_1 з 1999 року, не підтвердила відомості, які вказані у довідці Чепівської сільської ради № 954 від 21.08.2017. Вважає, що місцевий суд вірно встановив, що виникнення та формування земельної ділянки як об`єкту цивільних прав відбулося лише 22.02.2019 та дійшов правильних висновків про відсутність між відповідачем та третьою особою правовідношення користування із 1999 року по 21.07.2020. Одночасно зазначає, що не оспорює цивільне право власності третьої особи ОСОБА_1 на таку земельну ділянку, яке ним зареєстровано 14.06.2019 на підставі рішення Чепівської сільської ради від 17.05.2019 № 356 про передачу у власність земельної ділянки. 
Учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином (а.с. 186-188). ОСОБА_1 на адресу апеляційного суду надіслав заяву, у якій просив розглянути справу без його участі. Судова колегія, відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, розглянула справу за відсутності учасників справи за наявними у справі матеріалами. Відповідно до положень ст. 247 ч. 2 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Заслухавши суддю доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Задовольняючи позовну вимогу ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив із того, що у сільської ради були відсутні правові підстави рахувати з 1999 року за ОСОБА_1 спірну земельної ділянки, оскільки факти з якими закон пов`язує виникнення земельної ділянки настали лише в 2019 році, у Чепівської сільської ради були відсутні підстави для видачі ОСОБА_1 довідки від 21.08.2017 № 954.
Проте із такими висновками місцевого суду погодитися не можна.
Згідно ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
У відповідності до приписів ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. 
Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
А згідно з ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Встановлено та вбачається з матеріалів справи, що у грудні 2017 року ОСОБА_1 звертався в суд із позовом до ОСОБА_2 про відшкодування збитків. В обґрунтування вимог посилався на те, що 13.03.2017 о 13 год. внаслідок розпалювання ОСОБА_2 вогню на своїй земельній ділянці і неналежного забезпечення місця паління, вогонь поширився на його земельну ділянку площею 0,4 га, де повністю знищив багаторічні насадження полуниці сорту «Елсанта» в кількості приблизно 24 000 трирічних стебел (кущів) та установлену систему крапельного поливу. В результаті таких дій позивачу спричинено прямі збитки на суму 52 565 грн, які складаються вартості стебел в розмірі 48 000грн із розрахунку 2 грн за одно стебло, та вартості купленої і встановленої системи крапельного поливу в розмірі 4565 грн. Крім того, ОСОБА_1 не зміг отримати урожай полуниці та отримати прибуток від його продажу, чим самим йому спричинено непрямі збитки (упущену вигоду) в розмірі 146 418 грн. Площа його земельної ділянки, пошкодженої внаслідок пожежі - 0,4 га, з якої він міг би зібрати 4244 кілограми. На ринку середня вартість 1 кг. полуниці становить 34,5 грн, а тому реалізувавши урожай він міг отримати 146 418грн.
Посилаючись на викладене, ОСОБА_1 просив суд стягнути з ОСОБА_2 на його користь загальний розмір збитків в сумі 198 983 грн.
Рішенням Виноградівського районного суду від 03.05.2018 у справі № 299/3968/17 задоволено позов ОСОБА_1 та стягнуто на користь ОСОБА_1 з ОСОБА_2 збитки у розмірі 198 983 грн внаслідок спричиненої пожеж (а.с.189-191). 
Постановою Закарпатського апеляційного суду від 19.03.2019 рішення Виноградівського районного суду від 03.05.2018 змінено, шляхом зменшення суми стягнутих збитків до суми 150 983 грн. (а.с.192-194).
Ухвалами Верховного Суду від 14.05.2019 та від 02.07.2020 відмовлено ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження на судові рішення першої та апеляційної інстанцій, ухвалені у справі № 299/3968/17 (а.с.195-197).
Указаним рішенням апеляційного суду у справі № 299/3968/17, що набрало законної сили та має силу преюдиції, було встановлено, що згідно довідки Чепівської сільської ради № 954 від 21.08.2017 за позивачем згідно земельної книги з 1999 року рахується земельна ділянки площею 0,40 га для ведення особистого селянського господарства. Вказана земельна ділянка була передана позивачу на підставі рішення Чепівської сільської ради №42 від 09.09.1999, що підтверджується архівним витягом з такого рішення.
Судовим рішенням було встановлено, що позивач є належним землекористувачем (титульним володільцем) такої земельної ділянки. Окрім того, указаній земельній ділянці присвоєно кадастровий номер і вона 22.09.2019 зареєстрована за позивачем у Державному земельному кадастрі, що підтверджується відповідним Витягом з Державного земельного кадастру.
Також встановлено, що 13.03.2017 о 13.00 годині внаслідок розпалювання ОСОБА_2 вогню на своїй земельній ділянці за межами с.Чепа Виноградівського району, при спалюванні залишків соломи, і неналежного забезпечення (охорони) місця паління, не убезпечення перекидання вогню на сусідні ділянки, та залишення вогню без належного нагляду, внаслідок чого вогонь поширився і перекинувся на земельну ділянку позивача ОСОБА_1 , де повністю знищив багаторічні насадження полуниці сорту «Елсанта» площею 0,4 га., разом з установленою системою крапельного поливу, внаслідок чого було втрачено цілу площу плодовитих кущів полуниці.
Внаслідок пожежі повністю знищена куплена та встановлена позивачем система крапельного поливу, вартість якої становить 4565 грн, що стверджується відповідною накладною від 15.03.2015.
Враховуючи площу земельної ділянки позивача, пошкодженої в результаті пожежі, а саме – 0,4 га, врожай (кількість кілограмів полуниці), який позивач ОСОБА_1 мав зібрати, мав би становити – 4244 кілограми.
Згідно довідки ТзОВ «Ринок сільськогосподарської продукції «Шувар» за №11-424 від 27.11.2017 середня вартість ягоди полуниці (гурт) у період з травня по липень 2017 року на ринку сільськогосподарської продукції «Шувар» становила 34,5 грн. за 1 кг., а відтак сума коштів, яку позивач ОСОБА_1 міг отримати, реалізувавши зібраний урожай полуниці в кількості 4244 кг. на ринках із середньою вартістю 34,5 грн. за 1 кг. становить – 146 418 грн. ( 4244 кг. х 34,5 грн.) і саме на цю суму позивачу спричиненні непрямі матеріальні збитки (упущену вигоду).
Колегія суддів апеляційного суду не погодилася з висновками суду першої інстанції стосовно доведеності придбання і посадки позивачем саме 24 000 стебел(кущів) полуниці, вартістю 2 грн за одне стебло на загальну суму в розмірі 48 000 грн і спричинення збитків на дану суму, оскільки такі дані нічим не були підтверджені і ґрунтувалися на припущеннях, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягали.
Таким чином судовим рішенням у справі № 299/3968/17 було встановлено вартість купленої і встановленої ОСОБА_1 системи крапельного поливу, яка знищена ОСОБА_2 , у розмірі 4565 грн, а також розмір упущеної вигоди в сумі 146 418 грн, яку позивач ОСОБА_1 міг отримати, реалізувавши зібраний урожай полуниці.
Дані обставини встановлені рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, не доказуються при розгляді справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.
На обґрунтування своєї позовної вимоги ОСОБА_2 зазначав, що земельну ділянку сформовано 22.02.2019, право власності на таку земельну ділянку зареєстровано за ОСОБА_1 14.06.2019, а тому, на думку позивача, ОСОБА_1 не міг бути користувачем цієї земельної ділянки з 1999 року.
Колегія суддів вважає, що пред`явлення ОСОБА_2 позовної вимоги про встановлення відсутності правовідношення між Чепівською сільською радою та ОСОБА_1 щодо користування земельною ділянкою площею 0,40 га, пошкодженої в результаті пожежі, площа якої врахована при обчисленні упущеної вигоди – є спробою ОСОБА_2 уникнути виконання судового рішення про стягнення з нього збитків внаслідок спричиненої ним пожежі.
Обставини щодо закріплення і передачі в приватну власність земельної ділянки ОСОБА_1 підтверджуються наявним у матеріалах справи архівним витягом з рішення Чепівської сільської ради від 09.09.1999 №42 (а.с. 37, 77) та вищевказаними судовими рішеннями у справі № 299/3968/17.
Чепівська сільська рада визнає факт внесення ОСОБА_1 плати за землю у зв`язку з користуванням такою земельною ділянкою (а.с. 46, 65). 
У подальшому рішенням Чепівської сільської ради від 22.03.2018 № 255 надано ОСОБА_1 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовно площею 0,40 га в АДРЕСА_1 (а.с. 78).
Рішенням Чепівської сільської ради від 17.05.2019 № 356 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передано у власність ОСОБА_1 земельну ділянку площею 0,40 га, кадастровий номер 2121285900:06:003:0024, для ведення особистого селянського господарства в АДРЕСА_1 (а.с. 98).
На підставі цього рішення за ОСОБА_1 14.06.2019 зареєстровано право власності на дану земельну ділянку, що стверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 97).
Наведеним достеменно спростовуються твердження ОСОБА_2 про те, що у період із 1999 року до 21.07.2020 між Чепівською сільською радою та ОСОБА_1 було відсутнє правовідношення оренди/користування щодо земельної ділянки площею 0,40 га для ведення особистого селянського господарства. 
Як зазначено у правовій позиції, висловленій Верховним Судом України 03.09.2015 у справі № 6-84цс14, відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України (в редакції, яка діє з 15.12.2017 – ст. 4 ЦПК України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.
Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист – це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.
Також обраний спосіб захисту повинен відповідати критеріям ефективності, тобто повинен забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення – гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.
Попри те, що позов є голослівним та бездоказовим, ОСОБА_2 не доведено факту порушення його права чи законного інтересу, а також яким чином обраний позивачем спосіб захисту має забезпечити ефективний захист чи поновлення прав позивача. 
Крім наведеного, колегія зазначає, що позивачем визначено процесуальний статус ОСОБА_1 як третьої особи, однак не залучено його співвідповідачем у справі, при цьому позовні вимоги спрямовані на доведення відсутності правовідношення саме між ОСОБА_6 та органом місцевого самоврядування.
Зважаючи на викладене, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення позову – немає, у задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю матеріально-правової вимоги, тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з підстав неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
Керуючись ст. 368, п. 4 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, 

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити.
Рішення Виноградівського районного суду від 06 липня 2021 року - скасувати та ухвалити нове рішення.
У задоволенні позову ОСОБА_2 до Пийтерфолвівської сільської ради, третя особа: ОСОБА_1 , про визнання відсутності правовідношення оренди/користування у період з 1999 року по 21.07.2020 де учасником є територіальна громада с.Чепа в особі Чепівської сільської ради, як власник об`єкта, та ОСОБА_1 , як користувач/орендар об`єкта, а об`єктом земельна ділянка площею 0,40 га для ведення особистого селянського господарства – відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1362,00 гривень у відшкодування судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційну скаргу на постанову апеляційного суду може бути подано безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 10 лютого 2022 року.

Головуюча:                                      

Судді: