ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
 
іменем України
28 грудня 2021 року
м. Харків
справа № 634/719/21
провадження № 22-ц/818/5662/21

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючого – Котелевець А.В.,
суддів - Пилипчук Н.П., Яцини В.Б.,
учасники справи:
заявник - Товариство з обмеженою відповідальністю «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ»,
заінтересована особа – ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін апеляційну скаргу Кіпоть Ірини Григорівни – представника Товариства з обмеженою відповідальністю «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» на ухвалу Сахновщинського районного суду Харківської області від 14 липня 2021 року в складі судді Єрьоміної О.В.,
у с т а н о в и в :
У липні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» (далі - ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ») звернулось до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за послуги з газопостачання.
Заява мотивована тим, що ОСОБА_1 є споживачем послуг, які надає ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ». Між сторонами було укладено договір про постачання природного газу побутовим споживачам. ОСОБА_1 неналежним чином виконувала свої обов`язки по сплаті послуг з газопостачання, у зв`язку з чим за період з 01 листопада 2020 року по 31 травня 2021 року утворилась заборгованість, яка склала 2183,75 грн та не погашена станом на момент подання даної заяви до суду. Посилаючись на вказані обставини, ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» просило суд видати судовий наказ, яким стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» суму основного боргу в розмірі 2183,75 грн, 3% річних – 21,81 грн, інфляційні втрати – 106,70 грн. 
Ухвалою Сахновщинського районного суду Харківської області від 14 липня 2021 року ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» відмовлено у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за послуги з газопостачання.
Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що заява про видачу судового наказу не відповідає вимогам пунктів 2, 4 частини 2, пунктів 3, 4 частини третьої статті 163 ЦПК України, оскільки заявником не надано доказів існування між сторонами договірних відносин, що є підставою для відмови у видачі судового наказу.
05 серпня 2021 року Кіпоть Ірина Григорівна – представник ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушенням норм процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просила скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду. 
Апеляційна скарга, з урахуванням доповнень, мотивована тим, що ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» було подано документи, які підтверджують факт надання та отримання ОСОБА_1 послуг з газопостачання, надано відповідні розрахунки заборгованості, інфляційних втрат та 3 % річних, а тому висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для видачі судового наказу є необґрунтованим.
Зазначає, що договір постачання природного газу побутовим споживачам укладається шляхом приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу, що розміщений на офіційному веб-сайті постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору. Фактом згоди споживача про приєднання до умов договору (акцептування заяви-приєднання) є сплачений споживачем рахунок (квитанція) постачальника за поставлений природний газ. Боржником 09 серпня 2021 року та 17 серпня 2021 року сплачено основний борг у сумі 2183,75 грн, що свідчить про визнання ОСОБА_1 договірних відносин.
ОСОБА_1 ухвалу суду першої інстанції не оскаржила, правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалася.
Частиною третьою статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Суд апеляційної інстанції розглядає апеляційну скаргу ОСОБА_2 – представника ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» на ухвалу Сахновщинського районного суду Харківської області від 14 липня 2021 року в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами на підставі частини другої статті 369 ЦПК України.
Перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції відповідно до вимог частини першої статті 367 ЦПК України - в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Матеріали справи свідчать, що у липні 2021 року ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» звернулося до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожитий природний газ у розмірі 2183,75 грн, 3% річних в розмірі 21,81 грн, інфляційних втрат у розмірі 106,70 грн.
До заяви про видачу судового наказу ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» додано копію типового договору про постачання природного газу побутовим споживачам, довідку про заборгованість за природний газ та витяг з реєстру №470/03/21 про сплату ОСОБА_1 700 грн за послуги газопостачання.
Наказне провадження - це самостійний і спрощений вид судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою про видачу судового наказу особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.
Порядок розгляду справ в порядку наказного провадження регламентовано в Розділі ІІ «Наказне провадження» ЦПК України.
Так, відповідно до частин першої, другої статті 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.
Частиною першою статті 161 ЦПК України передбачені вимоги, за якими може бути видано судовий наказ. Зокрема, за пунктом третім частини першої цієї статті судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.
За змістом пункту 3, 4 частини третьої статті 163 ЦПК України до заяви про видачу судового наказу додаються: копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу.
Згідно з пунктом 1.3 типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року № 2500, з наступними змінами, цей договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України (далі- ЦПК України) на невизначений строк у порядку, передбаченому Правилами постачання. Фактом укладення цього Договору є включення Постачальником Споживача до свого Реєстру споживачів постачальника на інформаційній платформі оператора газотранспортної системи на підставі заяви-приєднання, поданої Споживачем в установленому законодавством порядку.
Положеннями пунктів 2,9 Розділу ІІІ Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року № 2496 (далі- Правила) передбачено, що постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого Регулятором, які є однаковими для всіх побутових споживачів України. Договір постачання природного газу побутовим споживачам укладається з урахуванням статей 633, 634, 641 та 642 ЦК України шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, що розміщений на офіційному веб-сайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору.
Для забезпечення приєднання побутовим споживачем до умов договору постачання природного газу побутовий споживач має надати постачальнику заяву-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, підписану побутовим споживачем або уповноваженою ним особою.
Постачальник (крім постачальника, на якого було покладено спеціальні обов`язки з постачання природного газу побутовим споживачам) протягом двадцяти днів з дня, наступного за днем отримання від побутового споживача заяви-приєднання до договору постачання природного газу, розглядає можливість укладення договору постачання з таким споживачем та у разі її відсутності письмово повідомляє його про свою відмову в укладенні договору постачання природного газу.
За відсутності укладеного в установленому порядку договору постачання природного газу з постачальником споживач не має права споживати природний газ із газорозподільної системи та має подати Оператору ГРМ письмову заяву про припинення розподілу природного газу на його об`єкт.
Відповідно до п. 7 глави 3 розділу VI Кодексу газорозподільних систем фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема повернення підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка Оператора ГРМ та/або документально підтверджене споживання природного газу.
Виходячи з аналізу вказаних норм, договір постачання природного газу побутовим споживачам укладається шляхом приєднання до типового договору та не потребує обов`язкового двостороннього підписання письмової форми договору.
Разом з цим, наказне провадження, в порядку якого заявник звернувся за вирішенням своєї вимоги до боржника, є документарною процедурою захисту майнових прав та інтересів кредитора, вимоги якого до боржника щодо стягнення грошових коштів ґрунтуються на безспірних документах, яке здійснюється за відсутності спору шляхом видачі судового наказу. Вимоги заявника повинні бути безспірними та обґрунтованими.
За таких обставин, за відсутності укладеного договору постачання природного газу, вимоги ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» щодо наявності фактичних договірних відносин є такими що підлягають доведенню та не є безспірними, а тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для видачі судового наказу про стягнення заборгованості.
Доводи ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» про те, що ОСОБА_1 сплачено основний борг у повному обсязі не впливають на обґрунтованість висновків суду першої інстанції про відсутність підстав для видачі судового наказу, оскільки погашення боргу боржником не підтверджує безспірний характер вимог заявника, а є вольовою дією та свідчить про визнання боргу ОСОБА_1 , який був сплачений на стадії апеляційного перегляду ухвали суду першої інстанції.
Статтею 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Предмет спору - це об`єкт спірного правовідношення, з приводу якого виник спір. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.
Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.
Тобто, правові підстави позову - це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.
З урахуванням викладеного, відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.
Відповідно до правового висновку, висловленого Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 26 червня 2019 року у справі № 13/51-04, провадження № 12-67гс19, прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання. Суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема у випадку припинення існування предмета спору, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.
Велика Палата Верховного Суду застосувавши вказаний підхід у постанові від 26 червня 2019 року у справі № 13/51-04, провадження № 12-67гс19, відступила від висновку, сформульованого у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів: Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 10 квітня 2019 року у справі № 456/647/18, провадження № 61-2018св19; Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 травня 2020 року у справі № 686/20582/19, провадження  № 61-1807св20; Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 09 вересня 2020 року у справі № 750/1658/20, провадження № 61-9658св20, конкретизувавши цей висновок так, що закриття провадження у справі на підставі пункту 2 частини першої статті 255 ЦПК України можливе, якщо предмет спору був відсутній як на час пред`явлення позову, так і на час ухвалення судом першої інстанції судового рішення.
В заяві про видачу судового наказу ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ», окрім основного боргу в розмірі 2183,75 грн, просило стягнути з ОСОБА_1 3% річних в розмірі 21,81 грн та 106,70 грн інфляційних втрат. 
Враховуючи, що матеріали не містять доказів погашення ОСОБА_1 заборгованості з 3% річних та інфляційних втрат або відмови заявника від зазначених вимог, підстав вважати, що між сторони відсутній предмет спорту не вбачається.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», № 63566/00, параграф 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Оскільки апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат немає.
Керуючись ст. ст. 367, 374 ч. 1 п. 1, 375, 382, 384 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу Кіпоть Ірини Григорівни – представника Товариства з обмеженою відповідальністю «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» - залишити без задоволення.
Ухвалу Сахновщинського районного суду Харківської області від 14 липня 2021 року – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду. 
Повне судове рішення складено 28 грудня 2021 року.
Головуючий                                                                А.В. Котелевець
Судді                                                                         Н.П. Пилипчук
       В.Б. Яцина