Ухвала
Іменем України 
14 лютого 2022 року
м. Київ
справа № 221/9863/19
провадження № 51-617ск 22
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати  Касаційного кримінального суду      у складі:
головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу прокурора, який брав участь під час розгляду кримінального провадження судом першої інстанції,на ухвалу Донецького апеляційного суду від 01 грудня 2021 року щодо засудженої ОСОБА_4 ,
встановив:
За вироком Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 09 лютого 2021 року  ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватою та засуджено за статтею 118 Кримінального кодексу України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців.
Ухвалою Донецького апеляційного суду від 01 грудня 2021 року вирок Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 09 лютого 2021 року щодо засудженої ОСОБА_4 залишено без зміни.
У касаційній скарзі прокурор ставить вимогу про скасування вказаної ухвали апеляційного суду та призначення нового розгляду у суді апеляційної інстанції. Посилається на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженої внаслідок м`якості.
 
Відповідно до вимог частини 2 статті 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК) у касаційній скарзі, окрім іншого, наводяться обґрунтування вимог щодо незаконності чи необґрунтованості судового рішення з урахуванням підстав для його скасування або зміни судом касаційної інстанції, визначених у статті 438 КПК, а також зазначаються вимоги до суду касаційної інстанції, які б узгоджувалися зі    статтею 436 КПК. 
Однак вказаних вимог кримінального процесуального закону прокурор не дотримався. 
Як убачається зі змісту касаційної скарги, прокурор фактично просить надати доказам у кримінальному провадженні іншу оцінку, ніж їм дано судами першої та апеляційної інстанцій та посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, що згідно зі статтею 438 КПК не є предметом перевірки у касаційному порядку.
Крім того, прокурор у мотивувальній частині касаційної скарги, вказуючи на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, не зазначає їх зміст та вплив на незаконність судових рішень, з урахуванням вимог статті 412 КПК. 
Також, вимоги прокурора стосуються ухвали суду апеляційної інстанції, однак зі змісту касаційної скарги вбачається, що він також вказує на незаконність вироку місцевого суду, чим допустив неузгодженість своєї позиції та суперечності у своїй касаційній скарзі.  
Таким чином, недодержання прокурором вимог, передбачених статтею 427 КПК, є підставою для залишення його касаційної скарги без руху. 
 
На підставі наведеного, керуючись частиною 1 статті 429 КПК, Суд      
 
постановив:
Касаційну скаргу прокурора, який брав участь під час розгляду кримінального провадження судом першої інстанції, на ухвалу Донецького апеляційного суду                     від 01 грудня 2021 року щодо засудженої ОСОБА_4  залишити без руху, надавши йому п`ятнадцятиденний строк для усунення недоліків з дня отримання ним ухвали.   
 
У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:
 
ОСОБА_1                                           ОСОБА_2                                        ОСОБА_3